Провадження № 2/201/3823/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради) про визначення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

05.10.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 (третя особа - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради) про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 12.10.2023р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою від третьої особи витребувано висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини (а.с. №23).

21.11.2023р. Адміністрацією Соборного району Дніпровської міської ради складено висновок №5/6-203 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його батьком ОСОБА_1 (а.с. №48-50).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Малолітній син повністю перебуває на утриманні позивача, фактично з ним проживає та позивач займається його виховання. Донька проживає з відповідачкою, остання синові уваги не приділяє. Діти проживають окремо один від одного і відповідачка не приймає участь у вихованні та утриманні малолітнього сина, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. Позивач вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього сина разом з ним, оскільки повністю займається фізичним, інтелектуальним, моральним та культурним розвитком дитини, має стабільну роботу та заробіток, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а тому просив визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

14.12.2023р. до суду надійшла заява позивача, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги, просив долучити до справи докази та розглянути справу за його відсутності. З урахуванням висновку органу опіки та піклування та позиції представника відповідачки щодо визнання позову, просив ухвалити рішення в підготовчому засіданні (а.с.№104).

10.11.2023р. в порядку ст. 178 ЦПК України представником відповідачки адвокатом Каліна Ю.О. (діє на підставі ордеру від 07.11.2023р. а.с.№ 31) подано до суду відзив, в якому представник відповідачки зазначила, що відповідачка позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. В обґрунтування цієї позиції посилалася на те, що сторони проживають окремо та приблизно з 2019р. припинили фактичні шлюбні відносини. Через сварки та непорозуміння, свідками яких ставали діти, відповідачка разом із донькою змушені були переїхати проживати окремо. Відповідачка не працює, її матеріальний стан є складним та вона не має можливості утримувати та виховувати одразу двох дітей, а тому син фактично проживає з батьком, який і займається його вихованням та утримує його. Син психологічно віддалився від матері, став більше близьким із батьком, проводить з ним спільне дозвілля, відвідує гуртки, а тому, діючи в інтересах сина, відповідачка вважає, що доцільним буде визначити місце проживання сина із батьком. Також просила провести розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника (а.с.№34-36).

21.11.2023р. до суду надійшла заява представника третьої особи Голик О.І. (діє на підставі довіреності від 23.12.2022р. а.с.№47) про долучення до матеріалів справи висновку від 20.11.2023р. та документів, які стали підставою для його прийняття, позовні вимоги вважала обґрунтованими та просила розглянути справу за її відсутності (а.с.№46).

В підготовче засідання 14.12.2023р. учасники справи не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази, в своїх заявах просили розглядати справу за їх відсутності (а.с.№97, 99-103).

З урахуванням поданих суду заяв позивача, представника відповідачки та представника третьої особи, у відповідності до положень ч.3 ст. 200, ст.223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу з ухваленням рішення в підготовчому засіданні за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до із ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавець зобов`язує батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України ).

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.09.2013р., що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб, виданого Індустріальним відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 616 (а.с.№15).

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження виданих відповідно 23.04.2014р. Індустріальним відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 460 від 23.04.2014р. (а.с.№17) та 11.11.2016р. Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом ДРАЦС ГТ УЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 843 від 11.11.2016р. (а.с.№16).

Сторони тривалий час проживають окремо, ці обставини визнані сторонами, а тому, в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

За твердженнями позивача (і це не оспорюється представником відповідачки) з моменту припинення подружніх відносин з відповідачкою і по теперішній час малолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 , син знаходиться повністю на його утриманні.

Факт того, що позивач без будь-якої сторонньої допомоги та без участі матері самостійно виховує малолітнього сина, був встановлений рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2023р. у цивільній справі№ 201/13029/23 за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа ОСОБА_2 ) про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.№109-111).

Суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. 29.09.2023р. був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.№18).

Разом з тим, представник відповідачки посилається на те, що відповідачка не має можливості фінансово забезпечувати сина, оскільки не працює (а.с.№35).

З наданих представником відповідачки доказів вбачається, що 09.12.2022р. відповідачка звільнена за згодою сторін (наказ № 10/к/тр від 08.12.2022р., запис № 9 (а.с.№40)) та відомості про наступне працевлаштування відсутні, що підтверджується копією трудової книжки серія НОМЕР_1 (а.с.№37-40).

Згідно акту обстеження умов проживання від 30.10.2023р. малолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є позивач (а.с.№95), а мати зі старшою донькою, зі слів позивача, з 2019р. проживають за іншою адресою окремо.

Зі змісту характеристики на учня 1-Б класу ОСОБА_3 від класного керівника, дитину щодня приводить та забирає батько, який приділяє належну увагу вихованню дитини, сплачує вчасно за додаткові послуги, цікавиться успіхами дитини (а.с.№51).

21.11.2023р. до суду надійшов висновок Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 20.11.2023р. № 5/6-203, зі змісту якого вбачається, що відповідно до довідки КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР від 10.11.2023р. № 74, домінуючою особою в житті дитини є батько, а відносини з матір`ю та сестрою деформовані, хлопчик прагне відокремити себе від матері та сестри. ОСОБА_7 відчуває більшу емоційну близькість з батьком, оскільки на даний час проживає з ним. Рекомендована присутність обох батьків, але у зв`язку з тим, що матір дитини не проявляє активності у спілкуванні з дитиною, наявні підстави для визначення місця проживання дитини з батьком (а.с.№54-57).

Висновком Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 20.11.2023р. № 5/6-203, з урахуванням пояснень відповідачки, вважається за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини з батьком (а.с.№48-50).

З огляду на вищевикладене, враховуючи наданий Адміністрацією Соборного району Дніпровської міської ради висновок щодо розв`язання спору між сторонами та інші належні, допустимі та достатні докази, досліджені судом, суд приходить до висновку, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради) про визначення місця проживання малолітньої дитини та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені, судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 073грн. 60коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 19, 141, 153, 155, 160, 161 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.1 ст. 82, ст.ст. 89, 128-131, 141, ч.3 ст. 200, ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради) про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) судові витрати по справі по оплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.