Справа № 372/6437/23
Провадження 2-з-102/23
ухвала

26 грудня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області клопотання представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Обухівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

22 грудня 2023 року представник позивача подала клопотання про забезпечення позову в якому просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль VOLVO V-50, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Також просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_3 . Враховуючи, що в даній позовній заяві ставиться вимога про поділ майна подружжя, а саме спірного автомобіля, є підстави вважати, що майно, яке придбане у шлюбі, може бути відчужено відповідачем на користь третіх осіб та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливість виконання рішення суду.

Як вбачається з відповіді начальника ТСЦ №3244 від 21.12.2023 року, згідно Єдиного державного реєстру МВС станом на 21.12.2023 року на ім`я ОСОБА_3 зареєстрований 22.03.2023 року автомобіль VOLVO V 50, 2010 року випуску.

Дослідивши заяву, суд вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Згідно зч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Також відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи із змісту спірних правовідносин та предмету позову, з яким позивач звернулася до суду, обставин, що викладені в заяві про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що на автомобіль, який є предметом спору слід накласти арешт, що відповідатиме меті забезпечення позову та буде співмірним із розміром заявлених позовних вимог, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити отримання ефективного захисту своїх прав позивачем та суттєво ускладнить виконання можливого рішення суду. Підстав для накладення арешту на все рухоме майно суд не вбачає.

Керуючись ст. 149, п.1 ч. 1 ст. 150, ст.ст. 151, 152, 153, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешту на автомобіль VOLVO V 50, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 .

У задоволенні решти клопотання - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 адреса: АДРЕСА_2 .

Ухвалу в частині забезпечення позову направити на виконання Обухівському відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ).

Строк пред`являння ухвали до виконання три роки з дати постановлення ухвали.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: Т.В. Проць