Ухвала

29 червня 2023 року

м. Київ

справа № 748/199/22

провадження № 61-8884ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Марченко Поліною Вікторівною ,на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 квітня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІ-ОЛРОСС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: фізична?особа підприємець ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРІ-ОЛРОСС» (далі - ТОВ «АГРІ-ОЛРОСС») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього кошти за заподіяну шкоду майну в розмірі 256 128,59 грн.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2022 року позов задоволено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 24 квітня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Марченко П. В. задоволено частково, рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2022 року скасовано, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІ-ОЛРОСС» задоволено.

Стягнено із ОСОБА_1 на користь ТОВ «АГРІ-ОЛРОСС» 253 628,59 грн відшкодування шкоди, 2 500,00 грн витрат вартості висновку про розмір збитку, 2 561,28 грн судового збору.

Повернено ТОВ «АГРІ-ОЛРОСС» надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1 280,65 грн.

16 червня 2023 року Марченко П. В. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 квітня 2023 року в указаній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову є вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ціна позову у даній справі становить 256 128,59 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Марченко Поліною Вікторівною , на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 листопада 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 квітня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІ-ОЛРОСС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: фізична?особа підприємець ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко