Справа № 641/6527/23
Провадження № 4-с/643/44/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря -Риндіч О.Б. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Основ`янсько -Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Корнєва Ігора Романовича у виконавчому провадженні щодо відмови зняти арешт із грошових коштів заробітної плати, що знаходяться на картковому рахунку боржника,

В С Т А Н О В И В:

Боржник ОСОБА_1 судовим порядком оскаржив постанову державного виконавця Основ`янсько -Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Корнєва І.Р. від 13.07.2023 року про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на відкритих рахунках боржника у виконавчому провадженні №37814149 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 22.02.2013 року по досягненню дитиною 23 -річчя ,тобто до 22.02.2018 року за умови продовження навчання, яку просить скасувати.

В обгрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що державним виконавцем Основ`янсько -Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Корнєвим І.Р. від 13.07.2023 року накладенно арешт на грошові кошти, що знаходяться на відкритих рахунках боржника на суму заборгоргованості у розмірі 64422,39 гривен у виконавчому провадженні №37814149 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 22.02.2013 року по досягненню дитиною 23 -річчя,тобто до 22.02.2018 року за умови продовження навчання.

Заявник ОСОБА_1 посилається на те , що боргові зобов`язання зі сплати аліментів ним виконанні в установленому порядку шляхом відрахування аліментів з заробітної плати ,що підтверджується наданими заявником копіями зарплатними відомостями , у заявника відсутня заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим просить визнати скасувати постанову державного виконавця Основ`янсько -Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Корнєва І.Р. від 13.07.2023 року про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на відкритих рахунках боржника у виконавчому провадженні №37814149 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 22.02.2013 року по досягненню дитиною 23 -річчя ,тобто до 22.02.2018 року за умови продовження навчання.

Державний виконавець Основ`янсько -Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Корнєв І.Р. в судове засідання не з`явився.

Дослідивши письмові матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Державним виконавцем Основ`янсько -Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Корнєвим І.Р. від 13.07.2023 року накладенно арешт на грошові кошти, що знаходяться на відкритих рахунках боржника на суму заборгоргованості у розмірі 64422,39 гривен у виконавчому провадженні №37814149 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аілментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 22.02.2013 року по досягненню дитиною 23 -річчя ,тобто до 22.02.2018 року за умови продовження навчання.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч.2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.1Закону України«Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В ч.2 ст.48 Закону України«Про виконавче провадження» наведено перелік коштів та рахунків, на які забороняється звернення стягнення та накладення арешту, зокрема на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідноч.3 ст.52 Закону України«Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч.1 ст.34цього Закону (ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно п. 1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У ч. 1,3 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 провадження № 14-218цс21 вказано, що «встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань. Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

За таких обставин суд враховує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ст. 43 Конституції України), зокрема шляхом встановлення законом граничних розмірів відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника залежно від видів стягнення (ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»). Тому звернення стягнення та накладення арешту на заробітну плату понад граничні розміри відрахувань заборонено законом.

Відповідно заяви ОСОБА_2 , посвідченої ПН ХМНО Клемпарською В.М. 28.11.2023 року , реєстровий №631 остання підтвердила отримання від ОСОБА_1 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яких претензій матеріального характеру вона не має.

Боргові зобов`язання зі сплати аліментів виконанні боржником в установленому порядку шляхом відрахування аліментів з заробітної плати ,що підтверджується наданими заявником копіями зарплатними відомостями .

Судом встановлено, що накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 та винесення відповідної постанови державним виконавцем здійснено з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження" , а тому скарга підлягає задоволенню, а постанова державного виконавця Основ`янсько -Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Корнєва І.Р. від 13.07.2023 року про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на відкритих рахунках боржника у виконавчому провадженні №37814149 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аілментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку,щомісяго, починаючи з 22.02.2013 року по досягненню дитиною 23 -річчя ,тобто до 22.02.2018 року за умови продовження навчання,підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника

Керуючись ст.ст.447, 448, 451 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Постанову державного виконавця Основ`янсько -Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Корнєва І.Р. від 13.07.2023 року про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на відкритих рахунках боржника у виконавчому провадженні №37814149 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аілментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку,щомісяго, починаючи з 22.02.2013 року по досягненню дитиною 23 -річчя ,тобто до 22.02.2018 року за умови продовження навчання -скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Майстренко