КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8770/2023
справа №756/9842/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Фарботи Марії Романівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 лютого 2023 року, ухвалене під головуванням судді Яценко Н.О.,

у справі за позовом Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та витребування майна, -

встановив:

У червні 2021 року Перший заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва звернувся до суду в інтересах держави в особі Київської міської ради з позовом про скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та витребування майна.

В обґрунтування позову вказує, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0009027 від 22 серпня 2018 року прокуратурою встановлено факт порушення інтересів держави.

Вказує, що 17 липня 2018 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №685 від 17 липня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоренко О.Б.

Однак вказане майно є комунальною власністю, оскільки на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної Ради народних депутатів від 13 жовтня 1986 року № 533/1 видано ордер від 23 жовтня 1986 року № 5530 на право зайняття службового жилого приміщення АДРЕСА_1 на сім`ю у складі з однієї особи.

Вказує, що згідно ордеру від 23 жовтня 1986 року № 5530 жиле приміщення АДРЕСА_1 надавалось працівникові підприємства «Київгаз» ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Жиле приміщення АДРЕСА_1 відноситься до відомчого житлового фонду і згідно інформації Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, рішення (розпорядження) щодо виключення жилого приміщення АДРЕСА_1 з числа службових не приймалось і приватизація спірної квартири не здійснювалась, а тому є комунальною власністю та належить територіальній громаді міста в особі Київської міської ради.

Звертає увагу, що первинна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно проведена 19 березня 2018 року за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеним 17 грудня 2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , та зареєстрованим на Товарній біржі "Київська універсальна біржа".

Відповідно до інформації Київського міського БТІ, право власності на квартиру АДРЕСА_1 не реєструвалося.

Зазначає, що договір купівлі продажу спірного майна (на підставі якого відбулась первинна реєстрація прав власності) між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 нібито укладено 17 грудня 2003 року на товарній біржі «Київська універсальна біржа». Проте, Товарна біржа «Київська універсальна біржа» листом від 11 травня 2021 року № 5/1 повідомила, що на ТБ «Київська універсальна біржа» не укладався договір купівлі-продажу від 17 грудня 2003 року (без номеру) між ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 , який діяв від імені ОСОБА_2 , біржою не посвідчувався, аукціон з продажу квартири АДРЕСА_1 , оформлений протоколом №1270 від 17 лютого 2003 року, не проводився.

Зазначає, що ОСОБА_2 з 28 січня 2018 року по 21 травня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», а тому не міг подати у березні 2018 року заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за результатами розгляду якої здійснено реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно.

Угода від 17 грудня 2003 року, на підставі якої здійснено реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , фактично не укладалась, як юридичний факт не відбулась та не могла породжувати будь-яких законних правових наслідків, оскільки приватизація квартири не здійснювалась, свідоцтво про право власності на житло, уповноваженим органом не видавалось, право власності на майно КП «КМБТІ» не реєструвалось, угода на Товарній біржі не укладалась, не реєструвалась та не посвідчувалась, а отже не є правовою підставою для набуття ним права власності на спірне майно.

На теперішній час право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №685 від 17 липня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоренко О.Б.

Враховуючи те, що право власності на спірну квартиру було набуте ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у спосіб, не передбачений діючим законодавством, без волі дійсного власника майна, а тому вони та наступні набувачі ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , на думку прокуратури, не були власниками квартири і не мають законних прав розпоряджатися нею.

Просить поновити строк звернення до суду, оскільки про незаконне вибуття із комунальної власності спірного нерухомого майна позивачу стало відомо під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадження №0009027 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- визнати причини пропуску строку позовної давності поважними;

- скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , оформлену записом, вчиненим державним реєстратором КП "Бюро державної реєстрації" за №25313180;

- витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради квартиру АДРЕСА_1 площею 34,5 м2;

Оболонський районний суд міста Києва рішенням від 08 лютого 2023 року позов задовольнив.

Скасував державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000) за ОСОБА_2 оформлену записом, вчиненим державним реєстратором КП «Бюро державної реєстрації» за №25313180.

Витребував від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000).

Стягнув із ОСОБА_2 на користь Київської міської прокуратури судовий збір в сумі 5270,35 грн.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь Київської міської прокуратури судовий збір в сумі 5270,35 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Фарботою М.Р., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

Вказує, що відповідачем під час розгляду справи було подано заяву про застосування позовної давності, однак така заява задоволена не була.

Звертає увагу, що висновок суду про те, що позовна давність не пропущена, а тому підстав для його поновлення немає не відповідає обставинам справи. Звертає увагу, що позов подано 30 червня 2021 року. Позивач просив суд визнати поважними причини пропуску позовної давності у зв`язку з тим, що про наявність порушень державних інтересів прокурору стало відомо у ході здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0009027, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 серпня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України. В свою чергу Київська міська рада довідалася в ході опрацювання листа Шевченківської окружної прокуратури міста Києва у травні 2021 року.

Вказує, що фактично порушення права позивача відбулося 19 березня 2018 року в момент проведення реєстрації права власності на спірне майно за ОСОБА_2 , оформлене записом №25313180, що здійснений ОСОБА_8 , реєстратором Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації».

Стверджує, що територіальна громада м. Києва в особі органу місцевого самоврядування - Київської міської ради, її виконавчого органу - могла довідатися про порушення свого права саме 19 березня 2018 року - в момент внесення відповідного запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, оскільки комунальне підприємство «Бюро державної реєстрації», яка здійснило вказану реєстрацію, є підпорядкованим, підзвітними та підконтрольним відповідним органам місцевого самоврядування. Крім того, з моменту здійснення державної реєстрації вказана інформація стала публічною.

Уважає, що позивачем пропущено строки звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 лютого 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

06 липня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва на апеляційну скаргу. В цілому відзив ґрунтується на доводах позову.

Щодо позовної давності вказує, що суд першої інстанції зробив висновок, що про наявність порушення державних інтересів прокурору стало відомо у ході здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0009027, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 серпня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України.

Вказує, що Київська міська рада та прокурор не були сторонами договорів купівлі-продажу, на підставі яких відбулось незаконне вибуття з комунальної власності спірного об`єкту нерухомого майна, а отже ні прокурор, ні позивач не могли знати про вибуття спірного майна з моменту укладення таких правочинів.

Вказує, що Київська міська рада не є зацікавленою особою (заявником), за заявою якої державними реєстраторами здійснено державну реєстрацію прав власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а тому з урахуванням положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" територіальна громада в особі Київської міської ради не мала можливості ознайомитись з матеріалами реєстраційної справи.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що Київська міська рада як розпорядник майна територіальної громади міста Києва, довідалась або могла довідатись про порушення прав раніше.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 лютого 2023 року без змін.

В судовому засіданні прокурор Корж О.А. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила оскаржуване рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від адвоката Фарботи М.Р., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки неявка осіб, які повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що судові засідання за клопотанням представника відповідача ОСОБА_9 відкладались 11 липня 2023 року та 23 листопада 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що Київським бюро технічної інвентаризації право власності на спірне майно за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , іншими особами не реєструвалось, державна реєстрація права власності на майно, яке начебто виникло на підставі договору купівлі-продажу, укладеного понад 19 років тому, проведена за відсутності реєстрації такого права відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. Зазначена незаконна реєстрація права власності на нерухоме майно, яке в дійсності є комунальним, порушує право власності територіальної громади, та фактично надає можливість третім особам використовувати його на власний розсуд та розпоряджатися ним, а тому для його поновлення є потреба у її скасуванні.

Суд зазначив, що спірне житлове приміщення вибуло з володіння власника територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради поза її волею, а відтак наявні підстави, для витребування майна у добросовісного набувача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Надавши оцінку доводам про пропуск позовної давності, суд першої інстанції зробив висновок, що про наявність порушень державних інтересів прокурору стало відомо у ході здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0009027, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України. В свою чергу Київська міська рада довідалася в ході опрацювання листа Шевченківської окружної прокуратури міста Києва у травні 2021 року. Таким чином, лише у ході досудового розслідування кримінального провадження та дослідження витребуваних документів можливо було зробити висновок щодо реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 19 березня 2018 року за ОСОБА_2 за неукладеним правочином та відповідно стало відомо про порушене право.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вказує про таке.

З даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №261992383 від 17 червня 2021 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 липня 2018 року (том 1 а.с. 20-24).

Згідно рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» житловий будинок АДРЕСА_2 знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста Києва (а.с. 25-26).

З даних листів Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, адресованих керівникові Шевченківської окружної прокуратури міста Києва №104/3780 від 18 травня 2021 року, першому заступникові керівника Шевченківської окружної прокуратури №104/4571 від 11 червня 2021 року, першому заступнику керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва №104/4493 від 09 червня 2021 року убачається, що рішення (розпорядження) щодо виключення жилого приміщення АДРЕСА_1 з числа службових не приймалось (а.с. 31-35).

Згідно даних ордеру від 23 жовтня 1986 року №5530 жиле приміщення АДРЕСА_1 надавалось працівникові підприємства «Київгаз» ОСОБА_4 (том 1 а.с.38).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується даними актового запису про смерть №302 від 05січня 2016 року (том 1 а.с.47-48).

Згідно листа КП КМР "КМ БТІ" №062/14-5756 (И-2021) від 12 травня 2021 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 не реєструвалося. Запис у реєстрову книгу № 1241 - д від 28 січня 2000 року не здійснювався (том 1 а.с.39-40).

З даних листа Товарної біржі "Київська універсальна біржа" №5/1 від 11 травня 2022 року убачається, що на ТБ «Київська універсальна біржа» не укладався договір купівлі-продажу від 17 грудня 2003 року (без номеру) між ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 , який діяв від імені ОСОБА_2 , біржою не посвідчувався, аукціон з продажу квартири АДРЕСА_1 , оформлений протоколом №1270 від 17 лютого 2003 року та ТБ «Київська універсальна біржа» не проводився (том 1 а.с. 43).

З даних листа Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» ОСОБА_2 з 28 січня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання». 21 травня 2018 року з реабілітаційною метою був переведений на режим часткової госпіталізації (том 1 а.с. 58).

17 грудня 2003 року між Київською універсальною біржею, в особі брокера ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_6 , який діє від імені ОСОБА_2 (покупець), укладено договір купівлі-продажу за умовами якого продавець продав, а покупець купив нерухоме майно, яким є квартира АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 70-72).

З даних договору купівлі-продажу від 15 травня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. установлено, що ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 83-84).

17 липня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . За умовами договору ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив вищевказану квартиру (том 1 а.с. 95-97).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує про таке.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Скаржник стверджує, що фактично порушення права позивача відбулося 19 березня 2018 року в момент проведення реєстрації права власності на спірне майно за ОСОБА_2 , оформлену записом №25313180, що здійснений ОСОБА_8 , реєстратором Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації».

У позовній заяві прокурор вказав, що про порушене право позивачу стало відомо під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадження №0009027 року.

Колегія суддів уважає, що якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-1852цс16 і Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц та від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц).

Апеляційний суд уважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що про наявність порушень державних інтересів прокурору стало відомо у ході здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0009027, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України, в свою чергу Київська міська рада довідалася в ході опрацювання листа Шевченківської окружної прокуратури міста Києва у травні 2021 року.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції належним чином мотивував висновок про те, що позовна давність не є пропущеною, доводи апеляційної скарги в цій частині висновок суду не спростовують, відтак апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про пропуск позовної давності.

Доводів на спростування висновків суду першої інстанції по суті спору, апеляційна скарга не містить.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Фарботи Марії Романівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 27 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова