Справа № 627/237/23
29 червня 2023 року смт. Краснокутськ
Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
головуючої - Вовк Л.В.
з участю секретаря судового засідання - Тішакіної Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання та стягнення додаткових витрат,
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому прохає щомісячно стягувати з нього на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання , у розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дати пред`явлення позову 13.03.2023 і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років за умови , що вона буде продовжувати навчання ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати одноразово в розмірі 12 000,00 грн. у зв`язку із продовженням навчання повнолітньої дочки ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який у 2005 році розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 . На даний час їх донька є повнолітньою і навчається на 2 курсі ННІ ЕіМ Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова , на денній формі навчання , у зв`язку з чим потребує фінансового утримання батька , оскільки не має змоги працювати та забезпечити себе самостійно . Відповідач у фінансовому забезпеченні дочки участі не приймає , дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Строк навчання закінчується 30.06.2025. Вартість одного навчального року складає 24 000,00 грн. Позивачка понесла додаткові витрати , пов`язані з оплатою навчання дочки у сумі 24 000,00 грн .Тому просила стягнути з відповідача частину понесених нею додаткових витрат на утримання дочки , що складає 12 000,00 грн. Позивачка вважає, що відповідач повинен та має змогу утримувати їх спільну дитину у період її навчання.
У судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.
Відповідач до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановлений законом строк і порядок, про що свідчать оголошення , розміщенні на офіційному веб-порталі судової влади , відзив не подав.
У відповідності до ст. 280, 223 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах, які у 2005 році було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 12.01.2006. (а.с. 10)
Від вказаного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , у 2018 році змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». (а.с. 15)
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 , її батьком записаний відповідач ОСОБА_2 , а матір`ю позивачка ОСОБА_6 (а.с. 11)
Згідно заочного рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 18.08.2006, ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_7 (а.с. 16)
З довідки ННІ ЕіМ Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова № 1593 від 21.02.2023 вбачається, що ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу денної форми навчання ННІ ЕіМ Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова. Навчається за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб. Термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2025. (а.с. 17)
Відповідно до характеристики студентки 2 курсу, групи ГРС2021-2, денної форми навчання ННІ ЕіМ ХНУМГ ім.О.М.Бекетова ОСОБА_3 , виданої куратором групи ГРС2021-2 ОСОБА_8 , ОСОБА_3 навчається в університеті на 2 курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти з 01.09.2021 за спеціальністю 241 «готельно-ресторанна справа».
Згідно п.5.2 договору № 21-73-44 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, укладеного між Харківським національним унверситетом міського господарства імені О.М. Бекетова , в особі ректора ОСОБА_9 та замовником ОСОБА_10 , для здобувача освіти ОСОБА_11 , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання у ННІ ЕіМ Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова становить 96 000,00 грн. Вартість року навчання 24 000,00 грн. (а.с. 21-24)
З меморіального ордеру від 02.08.2021 та квитанції від 27.01.2022 вбачається, що ОСОБА_3 здійснила два платежі на рахунки навчального закладу у розмірі 12 000,00 грн. кожен. У графі «призначення платежу» зазначено «оплата за навчання за договором № 21-73-44». (а.с. 19-20)
У зв`язку з навчанням , ОСОБА_11 не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток.
Згідно ст. 28 Конвенції про права дитини, дитина має право на освіту.
Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина,які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів на повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, необхідно враховувати також вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Суд вважає, що ОСОБА_3 , у зв`язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги для організації нормальних умов свого життя та навчання (проїзд, харчування, одяг, придбання підручників ,тощо).
При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст. 182, 200 СК України, судом враховано матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини.
Потреба в матеріальній допомозі пов`язана з навчанням.
Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітню дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатною та фізично здоровою особою, відомості про наявність інших дітей або непрацездатних дружини, батьків матеріали справи не містять.
Відповідач мешкає окремо, допомогу на утримання доньки не надає.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на період навчання ОСОБА_3 , матеріали справи не містять.
З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги відсутність відомостей про неможливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти на повнолітню доньку у період навчання, а також керуючись принципом розумності та справедливості, розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, визначається судом в обсязі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), що буде стягуватися щомісяця, до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох річного віку.
Таким чином з врахуванням встановлених обставин та наявних у справі доказів суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дочки , яка продовжує .
Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини:
Позивачка , звертаючись до суду , просила стягнути з відповідача на її користь половину вартості понесених додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних з оплатою за навчання одноразово в розмірі 12 000, 00 грн .
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (глава 15, стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Крім цього, ст.201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми глави 16 СК України не встановлюють обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, норми статті 185 СК України не застосовуються.
Такого тлумачення норм матеріального права дотримується і Верховний Суд, про що свідчить судова практика, наприклад: постанова Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 466/532/16 ц, від 21.03.2018 у справі № 478/2108/16-ц, та інших справах.
З матеріалів справи вбачається, що дочці позивачки ОСОБА_3 18 років виповнилося 11 вересня 2021року.
Виходячи з вимог ст. 185 СК України витрати, які особа понесла до зазначеного віку , можна розцінювати як додаткові витрати на неповнолітню дитину.
Після досягнення повноліття правила ст. 185 СК України на правовідносини сторін не поширюються.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка в обґрунтування заявлених вимог надала документи про здійснені додаткові витрати в період навчання повнолітньої дитини , а саме за оплату навчання ( 24 000,00 грн.), У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача разово 12 000,00 грн , що складає 1/2 розміру цих витрат.
Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи , що дійсно між ОСОБА_10 ( чоловіком позивачки ) та ректором навчального закладу ОСОБА_9 укладено договір про надання освітніх послуг № 21-73-44 . Згідно з умовами договору ОСОБА_12 взяв на себе обов`язок оплатити вартість навчання ОСОБА_3 . На виконання умов договору ОСОБА_3 , як здобувачем освітніх послуг, було оплачено вартість навчання 02.08.2021- 12 000, 00 грн. та 27.01.2022 -12 000,00 грн, про що свідчать квитанції .( а.с.21-24,19-20)
За таких підстав , суд дійшов висновку , що витрати на навчання не відносяться до додаткових і охоплюються загальними потребами, на забезпечення яких з відповідача судом вирішено стягувати аліменти на користь позивачки на утримання повнолітньої дитини до досягнення нею двадцяти трьох річного віку або до припинення її навчання , суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.
Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Доказів , що саме позивачка ОСОБА_1 понесла витрати на потреби повнолітньої дочки ОСОБА_3 , а саме сплативши кошти за навчання в університеті у розмірі 24 000,00 грн , суду не надано , оскільки договір про надання освітніх послуг , укладений між ОСОБА_12 та ректором закладу вищої освіти ОСОБА_9 , а плату за освітню послугу внесено дочкою позивачки, ОСОБА_3 .
Щодо стягнення судового збору з відповідача , суд зазначає .
Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача.
Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Щодо вимог позивачки про стягнення сплачених судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.
Європейський суд з прав людини при розгляді справ «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, «Пмайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 , «Двойних проти України» від 12.10.2006, «Меріт проти України» від 30.03.2004 зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (стаття 30) визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно частини 3 наведеної статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як встановлено судом, 13.02.2023 між позивачкою ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням « Захист» , в особі Андрусенко О.В. укладено договір № 23/1 , згідно якого, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику наступні види правової допомоги : надання правової інформації , консультацій і роз`яснень з правових питань, складення процесуальних документів , представництво інтересів у суді під час здійснення цивільного судочинства . ( а.с. )
Згідно додатку №1 до договору №23/1 від 13.02.2023 , сторони дійшли взаємної згоди про те, що розмір гонорару за правову допомогу у справі складає 2500,00 грн , а саме за підготовка та направлення позовної заяви до суду про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини , яка продовжує навчання.
Відповідно до акту виконаних робіт за договором про надання адвокатських послуг № 23/1 від 13.02.2023, укладеного між Адвокатським об?єднанням «Захист», в особі представника Адвокатського об?єднання «Захист» Андрусенко О.В., з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з другої сторони, останні погодили такий обсяг та вартість виконаних робіт: аналіз судової практики 500,00 грн., підготовка процесуальних документів 2000,00 грн.. Загалом послуги, надані адвокатським об`єднанням позивачці, на суму 2500,00 грн.
Відповідно до квитанції від 13.02.2023 , позивачка сплатила Адвокатському об`єднанню « Захист» розмір гонорару у сумі 2500,00 грн. за правову допомогу .
Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України та, врахувавши те, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню , а також характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 2500,00 грн понесених нею витрат в суді на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. 181,199,200, 201 СК України, ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 280-284 , 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини , яка продовжує навчання , та стягнення додаткових витрат задовольнити частково.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дати пред`явлення позову 13.03.2023 і до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох річного віку або до припинення її навчання.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106)в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_13 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача з додержанням вимог ст. 284 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: проАДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючий за адресою: с.Скалева Новоархангельського району Кіровоградської області, 26112.

Повний текст рішення викладено 03.07.2023

Суддя Л. В. Вовк