03.07.2023 Справа № 756/8623/22
Унікальний номер 756/8623/22
Номер провадження 2/756/1219/23
28 червня 2023 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Шролик І.С.
секретар судового засідання - Гаврилко Д.О.
за участю представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Києві за ініціативою суду питання ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання та зустрічними позовними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 про розірвання (припинення) договору довічного утримання та визнання права власності на частку нерухомого майна,
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2023 року первісний позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 - задоволено частково. Розірвано договір довічного утримання укладений 16 серпня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини за ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Проте, під час ухвалення рішення питання розподілу понесених сторонами судових витрат не вирішено.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечувала проти ухвалення додаткового рішення. Просила врахувати майновий стан позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні просив ухвалити додаткове рішення розподілити судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу. На підставі наданих ним квитанцій про оплату, умов договору й акту виконаних робіт.

Суд, вислухавши представників сторін, письмові матеріали справи, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до квитанції про сплату № 7214 від 28 вересня 2022 року позивачем при зверненні з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 6978,30 грн. Зокрема за вимогу не майнового характеру 992,40 грн. та 1% ціни позову за вимогу майнового характеру 5985,90 грн (а.с. 4, том1).

В свою чергу відповідач при зверненні до суду із зустрічним позовом сплатила 2992,95 (а.с.148, том1).

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд може зобов`язати сторону на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторни звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч.10 ст.141 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги, як позивача так й відповідача задоволено частково, тому з урахуванням пропорційності їй задоволення суд присуджує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 2987,70 грн, виходячи з розрахунку. Вимоги ОСОБА_3 задоволено на 2/3 частки, тому судовий збір 3990,60 грн. має їй компенсувати відповідач (5985,90:3х2). Вимоги ОСОБА_4 задоволено частково на 1/3 частину, тому судовий збір в сумі 1995,30 грн., має їй компенсувати ОСОБА_3 . Оскільки ОСОБА_3 також сплачувала судовий збір 992,40 грн. за вимоги не майнового характеру, які задоволено, ці витрати мають бути компенсовані за рахунок відповідача, яка при зверненні до суду не сплатила судовий збір за вимоги не майнового характеру. Тому, шляхом взаємного зарахування остаточно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2987,70 грн (3990,60+992,40-1995,30 =2987,70 грн) .

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04).

Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24 січня 2019 року у справі № 922/15944/17, яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано договір №18/22ц про надання професійної правничої допомоги та представництво у цивільному процесі від 21 листопада 2022 року, укладеного між АБ «Юрченко-консалт» та ОСОБА_4 , в розділі 4 якого погоджено сторонами витрати на професійну допомогу стаовлять: за складання процесуального документу 500 грн., участь адвоката у судовому засіданні - 500 грн. та гонорар адвоката в сумі 15000 грн., яка здійснюється клієнтом протягом 10 днів з дня набрання законної сили судового рішення (п.4.1.,4.2..4.3). Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором від 21 листопада 2022 року, підписаного між адвокатом Юрченком А.С. та ОСОБА_4. 15 червня 2023 року загальна вартість виконаних робіт становить 3000 грн., ознайомлення із матеріалами справи -500 грн., участь в судових засіданнях - 2500 грн. На підтвердження чого надано 12 квитанції на суму 6000 грн.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України).

Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених вимогами процесуального законодавства. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦП України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката які підлягають розподілу між сторонами.

Також, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч. ч. 5-7, 9 ст.129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Подібні висновки зроблені також в ряді постанов Верховного Суду, зокрема у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19.

У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

При визначені розміру компенсації витрат на правничу допомогу яку понесли сторони, суд зауважує, що позивачем та її представником не надано жодних доказів понесених витрат на правничу допомогу.

Натомість представником відповідача надані докази обсягу витрат понесених та які має понести відповідач, які суд вважає належними та допустимим, ураховую категорію справи, яка не відноситься до категорії тяжких справ, загальну тривалість участі представника відповідача під час розгляду справи, часткове задоволення зустрічних позовних вимог, майновий стан позивача, яка отримує дохід з пенсійного забезпечення, має тяжке захворювання, вважаю необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 частину компенсації витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133,137, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію витрат по сплаті судового збору в розмірі 2987,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 03 липня 2023 року.

Суддя І.С. Шролик