Провадження № 2-о/727/423/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 рокуШевченківський районний суд м. Чернівців складі:

головуючого судді - Слободян Г.М.

секретар судового засідання Вакарчук Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ); заінтересована особа Головне Управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (місце знаходження: м. Чернівці Центральна площа,3, ) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту,що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документа; заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що їй належать такі документи, як атестат про технічну освіту №815 від 16 липня 1979 р., свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 06 січня 1961 р. та свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 17 травня 1980 р. в яких її ім`я записано із помилкою, оскільки замість імені ОСОБА_2 записано ОСОБА_3 . Зазначає, що помилка в написанні імені виникла через невірний переклад і транслітерацію імені із російської на українську мову.

Стверджує, що звернувшись до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком їй було відмовлено у зв`язку із тим, що за доданими документами не вірно значиться ім`я. Вказує, що для подальшого оформлення пенсії за віком їй необхідно встановити, що вищезазначені документи дійсно належать їй, адже ім`я в даних документах і в паспорті різниться. Зазначає також, що факт належності їй цих документів підтверджується довідкою Вашківецької міської ради №574 від 16 липня 2021 року. На виклад обставин в заяві посилається на те, що отримати новий атестат про технічну освіту та свідоцтво про шлюб з виправленим іменем неможливо, оскільки чинне законодавство не передбачає видачу таких документів із старими зразками бланкової продукції. А тому, просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що: атестат про технічну освіту №815 від 16 липня 1979 р., свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 06 січня 1961 р. та свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 від 17 травня 1980 р., на ім`я ОСОБА_4 , належить ОСОБА_1 НОМЕР_6 .

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з?явилася, однак скерувала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Головне управління пенсійного фонду в Чернівецькій області у судове засідання не прибув, однак скерував до суду письмові пояснення, в яких зазначим, що вони залишають на розгляд суду встановлення факту належності правовстановлюючих документів, що зазначено у заяві ОСОБА_1 окрім свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 06.01.1961 та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 17.05.1980, посилаючись на те, що заяви про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому розділом IV ЦПК , оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Однак, разом з цим сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку слід за можливе встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні та підтверджено дослідженими доказами, що згідно паспорта громадянки України (серія НОМЕР_8 від 24.03.1998 року) та картки платника податків, ім?я заявника значиться як ОСОБА_1 (а.с.3-5).

Разом з цим, у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 06 січня 1961 р. та свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_3 від 17 травня 1980 р., а також атестаті про технічну освіту №815 від 16 липня 1979 р., ім`я заявника записано із помилкою, а саме: замість імені ОСОБА_2 записано ОСОБА_3 (а.с.6-8).

З отриманої відповіді (а.с.9-11) вбачається, що заявниця зверталася до ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, однак, внаслідок невірно зазначеного імені, відносно заявника було прийнято рішення про відмову у призначені пенсії від 18.10.2023 року № 52 (а.с. 12).

Довідкою Вашківецької міської ради №574 від 16 липня 2021 року підтверджується факт належності зазначених документів ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно довідки від 10.10.2023 року №7726- ОСОБА_1 була взята на облік як внутрішньо-переміщена особа (а.с.14).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закон України «Про Пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. за № 1788-XII (далі - Закону № 1788-XII)., громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.

Право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Таким чином, судом встановлено, що отримати новий атестат про технічну освіту та свідоцтво про шлюб з виправленим іменем для заявниці є неможливим, оскільки чинне законодавство не передбачає видачу таких документів із старими зразками бланкової продукції.

Тобто, заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити даний факт. Дані розбіжності не можуть бути усунуті іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджають заявнику в реалізації її права на подальше оформлення документів, в даному випадку на оформлення пенсії за віком.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Враховуючи обставини справи, а також те, що в іншому порядку встановити вказаний факт, остання немає можливості, а тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити і встановити вказаний факт, що має юридичне значення.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 293, 294, 315, 316, 319, 352, 354 ЦПК України, постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р., суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), атестата про технічну освіту №815 від 16 липня 1979 року, свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 06 січня 1961 року та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 17 травня 1980 року, виданих на ім`я ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці або безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст судового рішення складено 14.12.2023 року.

Суддя Слободян Г.М.