УХВАЛА

25 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 733/1295/19

провадження № 61-17595ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 липня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та виключення відомостей про батьківство,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, за яким ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 05 жовтня 2020 року відкрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та виключення відомостей про батьківство.

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2021 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 13 січня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2021 року - без змін.

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2021 рокуза нововиявленими обставинами.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 липня 2023 року, яка залишена без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року,у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 липня 2023 року та постановою Чернігівського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 рок, ОСОБА_1 09 грудня 2023 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Касаційну скаргу слід повернути особі, що її подала, з таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Частиною другою статті 44 ЦПК України встановлено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

При цьому, аналіз змісту вказаної процесуальної норми дає підстави для висновку, що зазначений у ній перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зазначила, що використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Подібні висновки викладені також у постанові Великої палати Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21) та постанові Касаційного цивільного суду від 29 червня 2022 року у справі № 274/4944/20 (провадження № 61-393св21).

При таких обставинах, слід зазначити, що у процесуальних правовідносинах, намагаючись донести свою думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників. Вказані дії є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє, і суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства.

Подібні правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, від 07 листопада 2019 року у справі №9901/324/19, від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, від 17 листопада 2022 року у справі № 822/5962/15.

Верховний Суд звертає увагу, що учасник справи повинен користуватися процесуальними правами виключно в межах завдань цивільного судочинства, сприяючи суду у здійсненні правосуддя. Якщо такий учасник вчиняє процесуальну дію з іншою метою, зокрема образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, висловити власні негативні емоції на їхні дії та рішення, він виходить за межі змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Верховний Суд констатує, що заявник у касаційній скарзі наводить серйозні наклепницькі та безпідставні звинувачення щодо професійної діяльності суддів, ставить під сумнів неупередженість та об`єктивність суддів.

Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_1 використовує образливі та недопустимі висловлювання як на адресу суддів, які брали участь у розгляді справи, так і на адресу інших учасників справи, які виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, а також надає особисту характеристику указаним суддям та іншим учасникам справи, що неприпустимо при оформленні касаційної скарги.

Фактично, заявник, за змістом касаційної скарги, висловлює рішучість завдати шкоди та заплямувати репутацію самої інституції судової гілки влади, її представників.

Верховний Суд зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, зокрема і у разі зловживання таким правом на звернення до суду.

Відповідно до змісту частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З урахуванням змісту поданої касаційної скарги, Верховний Суд визнає дії ОСОБА_1 проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню, отже касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 липня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко