УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/879/23

Провадження № 2-о/568/43/23

28 червня 2023 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Делалова О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Радивилівська міська рада об`єднана територіальна громада про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Радивилівського районного суду Рівненської області з заявою про встановлення фактично факту членства у агровиробничому об`єднанні пайовиків «Промінь» (далі АВОП «Промінь»), який був створений на базі бувшого колгоспу імені 17 Вересня, обґрунтовуючи заяву тим, що в період з 01.12.1990 року по 28.03.1995 року перебував у трудових правовідносинах з колгоспом ім. 17 Вересня (після реорганізації АВОП «Промінь»), що підтверджується трудовою книжкою. Рішенням Підзамчівської сільської ради народних депутатів від 08.12.1993р. №41 був затверджений та виданий АВОП «Промінь» Державний акт на право колективної власності на землю, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №11. Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії РВ 00011 від 05.07.1994 року, зазначено список громадян-членів АВОП «Промінь» та зокрема за порядковим номером 1051 зазначений ОСОБА_2 , хоча насправді повинно було зазначено прізвище ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_4 ніколи не був членом АВОП «Промінь», а також не проживав на території с. Копані. Сталася технічна помилка замість прізвища ОСОБА_3 було зазначено прізвище ОСОБА_4 . Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що у Державному акті на право колективної власності на землю та виданого АВОП «Промінь» у додатку 1 до державного акту «Список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства за порядковим номером 1051 значиться саме ОСОБА_1 .

Заяву подано до суду в порядку окремого провадження.

Повно та всебічно дослідивши матеріали заяви, суддя встановив, що у відкритті провадження необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

При вирішенні питання щодо наявності чи відсутності у позивача права на земельну частку (пай), суд враховує, що право на земельну частку (пай) має особа, яка є членом колективного підприємства на час передачі державного акту на право колективної власності на землю конкретному колективному підприємству.

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акту на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акту про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він був.

Необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від16.04.2004року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Положеннями ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

Відповідно роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судами не встановлюється тотожність особи. У цих справах, суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них, а також не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Разом з тим, заявник просить встановити тотожність особи, неоднаково названого в різних документах, що не підпадає під категорію справ, яка підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (із відповідними змінами), у тому разі, коли буде виявлено, що вставлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вини мають право подавати позов на загальних підставах.

При цьому, відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є способом захисту порушених цивільних прав та інтересів, за таких обставин питання, пов`язані з визнанням права за будь-яких умов вказують на наявність спору про право, який може бути вирішений судом лише в порядку позовного провадження.

Суд вважає, що зі змісту вбачається спір про право, оскільки встановлення факту, щодо якого заявлено вимоги заяви фактично породжує майнове право заявника на земельну частку (пай).

Разом із тим, чинним законодавством передбачено вирішення спорів щодо права на земельну частку (пай) в порядку позовного провадження, при цьому сам факт членства у КСП є обставиною, яка підлягає встановленню під час розгляду справ даної категорії, а не способом захисту порушеного права.

Відповідно до частини 4 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Виходячи зі змісту вимог заявника ця вимога містить спір про право, який має розглядатися судом в порядку позовного провадження.

Отже, заявнику необхідно відмовити у відкритті провадження у справі.

На підставі ч. 5 ст.12 ЦПК України суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 260, 293, 315 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Радивилівська міська рада об`єднана територіальна громада про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок), який було сплачено на р/р UA0017413, код отримувача 38012494, отримувач: ГУК у Рівн. Обл. за квитанцією № 73 від 20.06.2023 року (ТВБВ 10019/041).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 28.06.2023р.

Суддя О.М. Делалова