Провадження № 2/202/4445/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву у цивільній справі № 234/17154/21 за позовом

Комунального виробничого підприємства «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради (адреса: 84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 2 «Б»)

до

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 )

про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.12.2021 року КВП «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

Позовна заява вмотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та для якої КВП «Краматорська тепломережа» згідно ліцензії надає послуги з централізованого постачання теплової енергії. Відповідач несвоєчасно і не в повному обсязі вносить оплату за отримані послуги з постачання теплової енергії, допустивши виникнення заборгованості в період з 01.10.2013 року по 30.11.2021 року включно, по особовому рахунку № НОМЕР_1 , у розмірі 43311,24 грн. Просять суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

22 листопада 2023 року відповідачем наданий відзив, в якому відповідач зазначив, що позовна заява не підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він є власником квартири з лютого 2014 року, а позивач просить стягнути заборгованість з жовтня 2013 року. Крім цього, позивачем було пропущено строк позовної давності. Тому, виходячи з дати позовної заяви та позовних вимог фактичний строк позовної давності повинен розраховуватися не більше ніж за останні 3 роки, а саме від грудня 2018 року по листопад 2021 року. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

04.12.2023 представником позивача надана відповідь на відзив, в якій зазначив, що у договорі купівлі-продажу квартири відсутні відомості про те, що продавець бере на себе борги, які утворилися за надані комунальні послуги станом до 28.02.2014 року, а тому відповідач ОСОБА_1 взяв всі борги колишнього власника на себе, та тим самим зобов`язаний їх сплатити. Відповідно до оборотно-сальдової відомості комунальні послуги за жовтень 2013 року січень 2014 року сплачені колишнім власником квартири, а з лютого 2014 року нарахування проводилися новому власнику ОСОБА_1 . Крім того, у період з березня 2017 року по травень 2017 року нарахувань за теплову енергію не проводилось, але відповідачем було сплачено у квітні 2017 року 630,80 грн., травні 2017 року 586,16 грн., червні 2017 року 500,00 грн., чим було визнано відповідачем свого наявного боргу та прервано строк позовної давності. Тобто, з червня 2017 року трирічний строк позовної давності знову відновився. Також, у періоди з травня 2018 року по жовтень 2018 року та з травня 2019 року по жовтень 2019 року КВП «Краматорська тепломережа» Краматорської міськради не проводило нарахувань за поставлену теплову енергію. Але відповідач у вказані періоди сплачував по 248,13 грн. щомісячної, чим визнав наявність боргу за теплову енергію, чим знову перервав строк позовної давності, перебіг якого відновився спочатку з листопада 2018 року, а потім з листопада 2019 року. Вважає, що позивачем правомірно нарахована заборгованість за період з 01.10.2013 року по 30.11.2021 року включно та в межах позовної давності, встановленої законодавством.

У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву про те, що позов підтримує і просить справу розглянути без представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 28.02.2014, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купили квартиру, розташовану у АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , з 22.10.2014 р.

Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з довідки по особовому рахунку відповідача, заборгованість за період з 01.10.2013 року по 30.11.2021 року перед КВП «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради складає 43311,24 грн.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.02.2018 у справі № 462/6393/15-ц.

Відповідно до п.32,37,38,39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення затверджених Постановою КМУ від 05.07.2019 року вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається за обсягом спожитих послуг та встановленими відповідно до законодавства тарифами. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору.

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України).

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач по справі зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на нього відкритий особливий рахунок № НОМЕР_1 . Разом з відповідачем в квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Зазначене свідчить про те, що відповідач разом з членами своєї родини користується послугами, які надаються з боку позивача.

Отже, суд вважає доведеним, що останньому надані вищезазначені послуги на вищезазначену суму, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю абонента за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який закріплений за відповідачем.

Стосовно посилання відповідача ОСОБА_1 у відзиві, що позивачем пропущено строк позовної давності, а сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові, то з цього приводу судом враховується наступне.

Так, відповідач посилалася не те, що позивач пропустив строк позовної давності, тому має право на стягнення заборгованості починаючи з грудня 2018 року по листопада 2021 року, суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк для захисту права за позовом особи, право якої порушене. Іншими словами, це строк протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд. Сплив строку позовної давності є підставою для відмови в позові.

Статтею 256 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) визначено поняття позовної давності, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, згідно з вимогами статті 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Так, з наявного в матеріалах справи оборотно-сальдової відомості абонента вбачається, що відповідачем проводилася оплата за надані послугу на рахунок позивача.

В тому числі із оборотно-сальдової відомості абонента о/р НОМЕР_2 ОСОБА_1 прослідковується часткова оплата заборгованості з моменту придбання квартири, а саме у 2017 році: у травні в сумі 586,16 грн., у вересні 100 грн.; у 2018 році: у травні в сумі 1006,52 грн., у червні жовтні по 248,13 грн.; у 2019 році: у травні жовтні по 248,13 грн.; у травні 2020 року 500 грн.,тоді як нарахування в ці періоди не проводилися.

Тобто, відповідач проводив часткову оплату, при цьому певною мірою погашаючи заборгованість за попередній період.

Таким чином, суд вважає, що відповідач визнавав заборгованість, шляхом часткової оплати послуг позивача.

Отже, вказаними діями відповідача по сплаті заборгованості, визнавався борг за послуги з теплопостачання та переривався строк позовної давності.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після преривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

За таких обставин суд не вбачає можливості для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності.

Наявна в матеріалах справи оборотно-сальдова відомість абонента відображає усі нарахування за вищевказаний період, які здійснені позивачем та відповідно і відображені сплати відповідача.

З боку відповідача не було надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що позивачем не було враховано усіх оплат здійснених з боку останнього та відповідно не було спростовано і сам розрахунок позивача.

Однак, як встановлено у судовому засіданні, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Обов`язок зі сплати комунальних послуг у відповідача ОСОБА_1 виник з 28.02.2014 року.

З урахуванням викладеного задоволенню підлягає заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 28.02.2014 по 30.11.2021 в розмірі 43311,24 грн., оскільки позовні вимоги саме в цій частині є законними та обґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Таким чином, з відповідачів належить стягнути заборгованість перед позивачем у рівних частках.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути відповідно до його частки у праві спільної часткової власності на користь позивача заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 28.02.2014 року по 30.11.2021 року у розмірі 21655,62 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 08.12.2021 року.

Таким чином з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1135 грн., який є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 10, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь КВП «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради (р/р № НОМЕР_4 у філії Донецького ОУП АТ «Ощадний банк України» м.Краматорськ, МФО 335106, ) заборгованість за послугу постачання теплової енергії для централізованого опалення за період з 28.12.2014 року по 30.11.2021 року в розмірі 21655,62 грн., судовий сбір в сумі 1135,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складене в одному екземплярі в нарадчій кімнаті 20.12.2023.

Суддя А. О. Михальченко