07.03.2023 Справа № 195/2037/22
Провадження № 2/331/518/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого судді Яцун О.О.,

за участю секретаря судового засідання Крамаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від Томаківського районного суду Дніпропетровської області, в порядку виконання ст. 31 ЦПК України, надійшли матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № 711142 від 29 травня 2013 року ОСОБА_3 відкрив на своє ім`я поточний рахунок на умовах тарифного пакету «Пенсійний», за користування платіжною карткою в межах кредитного ліміту у сумі 14100,00 грн., та процентна ставка якої складає 25,00 % річних і сплачується щомісячно. Позивач вказує, що у зв`язку з виникненням простроченої заборгованості за договором, в ході розшуку позичальника ОСОБА_3 , банку стало відомо про смерть позичальника. Для визначення кола спадкоємців, банк звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з заявою про забезпечення доказів, у подальшому ухвалою суду від 19.04.2021 року по справі №310/3072/21 заяву банку було задоволено. Позивач вказує, що у 2022 році представник банку ознайомився з матеріалами спадкової справи, де спадкоємцями боржника є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У позовній заяві вказано, що на час звернення до суду з позовною заявою, заборгованість не погашена, та розмір заборгованості становить 20999, 06 грн., з яких: заборгованість за кредитом 14085,46 грн.; проценти 1955,82 грн.; комісія 6,00 грн., пеня 75,27 грн.; розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів 280,39 грн.; розмір 3 % річних на суму несвоєчасного погашення кредиту 973, 63 грн.; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту 2709, 50 грн.; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 912,99 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суду стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість у розмірі 20999,06 грн. та судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Ухвалою суду від 19 січня 2023 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначеного судове засідання на 07 березня 2023 року, а також запропоновано сторонам надати до суду відзив на позовну заяву, відповідь на відзив на позовну заяву, заперечення на відзив на позовну заяву (а.с.51).

07 лютого 2023 року на адресу суду від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні просять суд у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їх батько ОСОБА_3 . 22 червня 2017 року відповідачі звернулися з заявою до приватного нотаріуса Бердянського нотаріального округу Запорізької області про прийняття спадщини та була заведена спадкова справа. 04 липня 2017 року відповідачі повідомили банк про смерть ОСОБА_3 , про що на копії свідоцтва про смерть співробітник банку зробив відмітку про отримання свідоцтва. Також відповідачі наголошують, що позивачу було відомо 04.07.2017 року про смерть ОСОБА_3 , так як позивач на підтвердження даного факту долучає копію заяви до Бердянської державної нотаріальної контори від 04.07.2017 року за № 107.202-26. Отже, відповідачі зазначають, що з 04.07.2017 року почав спливати шестимісячний строк пред`явлення вимог кредитора до спадкоємця боржника. У відзиві вказано, що з вказаного періоду та протягом шести місяців від вказаної дати, вимоги до них, як спадкоємців боржника, не пред`являлись. Також відповідачі вказують, що навіть після винесення ухвали судом про забезпечення доказів від 19.04.2021 року та на момент ознайомлення з матеріалами справи, а саме в 2022 році, до них не пред`являлись вимоги про повернення заборгованості за кредитом. А отже, відповідачі вказують, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановленими 2 і 3 статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги. А отже, відповідачі просять відмовити в задоволені позову у зв`язку з пропущенням строків звернення (а.с.57-60).

У судове засідання представник позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Іванісов В.С. не з`явився, проте через канцелярію суду 07 березня 2023 року надав заяву, в якій вказує, що позивачем строки не були пропущені, так як позивач дізнався про особу яка порушила його право, а саме спадкоємців померлого ОСОБА_3 , лише після ознайомлення з матеріалами спадкової справи відповідно до ухвали суду від 19.04.2021 року, а тому, на думку представника позивача трирічний строк позовної давності спливає 19.04.2024 року, а банк звернувся з позовом до суду 02.11.2022 року, тобто в межах строку. Однак, у своїй заяві представник позивача не заперечує той факт, що 04.07.2017 року банку стало відомо про смерть позичальника, так як до відділення банку родиною позичальника було надано свідоцтво про смерть (а.с.65-66).

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник відповідачів Литвиненко Т.М., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1116356 від 07 березня 2023 року (а.с.63), у судове засідання не з`явились, однак відповідачі через канцелярію суду надали заяву, в якій просять цивільну справу розглянути у їх відсутність, підтримала відзив на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.62).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 29 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено договір № 711142 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.33-34).

01 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено Додатковий договір № 1 до договору № 711142 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с.35-36).

Відповідно до Розрахунку заборгованості станом на 27.09.2022 рік заборгованість становить: - загальний розмір заборгованості - 20999, 06 грн., що складається з: - заборгованості за основним боргом (кредитом) 14085,46 грн.; - проценти 1955,82 грн.; - комісія 6,00 грн., - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 75,27 грн.; - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 280,39 грн.; - розмір 3 % річних на суму несвоєчасного погашення кредиту 973, 63 грн.; - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту 2 709, 50 грн.; - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 912,99 грн. (а.с.5-7).

Окрім того, зі змісту даного розрахунку вбачається, що останнє погашення кредиту відбулось 06.12.2016 року в розмірі 1794,26 грн., а вже 06.01.2017 року погашення кредиту не відбувалось (з.б.а.с. 5).

Частина 1 статті 261 ЦК України вказує , що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частина 1 статті 257 ЦК України, вказує що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 711142, загальна сума заборгованості по якому складає 20999, 06 грн. станом на 27.09.2022 рік. Даний факт сторонами визнається та не оспорюється.

Однак, судом також встановлено, що 06.01.2017 року позивачу було відомо, що його права були порушені, так як з цього моменту зупинилось виконання зобов`язань боржником, як вбачається із наданих розрахунків позивачем. А отже не вірною є думка представника позивача про те, що строки повинні відраховуватись з 19.04.2021 року, так як саме 06.01.2017 року було порушено право позивача, про яке йому на той момент вже було відомо. Окрім того, позивач в позовній заяві сам вказує, що у зв`язку з виникненням простроченої заборгованості за договором, в ході розшуку позичальника ОСОБА_3 , банку стало відомо про смерть позичальника (абз.6, а.с.2). Отже сам позивач визнає, що в 06.01.2017 року його право було порушено, так як з того моменту виникло прострочення заборгованості.

А отже, якщо у даному випадку застосовувати загальні строки позовної давності, то вони повинні відраховуватись з моменту виникнення порушеного права позивача, а саме з моменту невиконання позичальником покладених зобов`язань, а саме з 06.01.2017 року, а тому загальний строк позовної давності закінчується - 06.01.2020 року.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 05 січня 2017 року Виконавчим комітетом Берестівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 03. Також із копії даного свідоцтва, яке долучене позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог, вбачається, що банком вона була отримана 04 липня 2017 року за вх. № 107 20/1-54 (а.с.37).

Відповідно до частини 1 статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Виходячи з вищенаведеного, суд встановив що відповідачами дана норма була дотримана, і позивач у позовній заяві також вказує на те, що саме родичі ОСОБА_3 надали до відділення банку свідоцтво про смерть (абз.7, з.б.а.с.65).

Того ж дня, 04 липня 2017 року, Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» на адресу Бердянської державної нотаріальної контори, була направлена заява за № 107.20/2-26, зі змісту якого вбачається, що АТ «Ощадбанку» стало відомо про смерть ОСОБА_3 , однак за ним обліковується заборгованість у розмірі 15721,77 грн. На підставі викладеного АТ «Ощадбанку» просить прийняти дану заяву, як кредитора з вимогою до спадкоємців ОСОБА_3 . Та в якості додатка, позивачем долучена копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05 січня 2017 року (а.с.38).

Отже, суд приходить до висновку, що 04 липня 2017 року позивач достеменно знав про смерть ОСОБА_3 .

Відповідно до копії листа № 3945/046 від 17.07.2017 року, Бердянська державна нотаріальна контора перенаправляє вищевказану претензію від 04.07.2017 року, до приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Шевченко Т.В., в зв`язку з тим, що даним нотаріусом була заведена спадкова справа №51/2017 від 22 червня 2017 року відносно майна померлого ОСОБА_3 . Також даний лист направляється АТ «Ощадбанку» до відома, та відповідно до вхідного штампу даний лист надійшов та був зареєстрований банком - 20 липня 2017 року, а відповідно до резолюції, яка міститься на копії даного листа, 08.08.2017 року дану справу поставлено на контроль. (а.с.69).

Отже, станом на 20 липня 2017 рік, позивачу було відомо про наявність відкритої спадкової справи № 51/2017 у приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Шевченко Т.В., відносно майна померлого ОСОБА_3 .

12 грудня 2017 року, на адресу приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Шевченко Т.В. від АТ «Ощадбанку» був направлений запит № 107.20/2-44, відповідно до якого банк просить надати інформацію, а саме прізвища та місцезнаходження спадкоємців, які прийняли спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.70). Даний лист було отримано нотаріусом особисто 13.12.2017 року (з.б.а.с.70).

19 листопада 2020 року, на адресу Запорізького обласного державного нотаріального архіву від АТ «Ощадбанку» був направлений запит № 107120/2-2572/76965/ 2020-07/вих., із змісту якого вбачається, що 04.07.2017 року АТ «Державний ощадний банк України» направив до Бердянської державної нотаріальної контори заяву про визнання банку кредитором до спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .Відповідно до листа Бердянської державної нотаріальної контори від17.07.2017 року, заяву АТ «Ощадбанк» було надіслано приватному нотаріусу Бердянського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., якою 22.06.2017 року, за місцем заведення спадкової справи № 51/2017 померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 .У зв`язку зі смертю приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Шевченко Т.В, та відповідно до ч. 4, ст. 30 Закону України «Про нотаріат», нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Шевченко Т.В. було припинено.На вимогу статті 30 Закону України «Про нотаріат», після припинення діяльності приватного нотаріуса, документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса, передаються до відповідного державного нотаріального архіву. На підставі вищевикладеного, АТ «Державний ощадний банк України» просить надати інформацію стосовно отриманої спадкової справи №51/2017, заведеної приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Шевченко Т.В. 22.06.2017 року, та повідомити кредитору АТ «Ощадбанк» прізвища та місцезнаходження спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 (а.с.71).

Відповідно до копії листа Запорізького обласного державного нотаріального архіву за № 2734/01-21 від 07.12.2020 року, адресованого АТ «Державний ощадний банк України», вбачається, що Запорізький обласний державний нотаріальний архів повідомляє, що запитАТ «Державний ощадний банк України», який надійшов до Запорізького обласного державного нотаріального архіву 02.12.2020 року за вхідним № 2947/01-21 щодо надання інформації стосовно спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 перенаправлений на виконання ОСОБА_4 , приватному нотаріусу Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області, у зв`язку з тим, що згідно Замовлення № 263 від 05.10.2020 року була витребувана приватним нотаріусом зі справ Запорізького обласного державного нотаріального архіву спадкова справа № 1/2017, заведена Шевченко Т.В. приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області для видачі Свідоцтва про право на спадщину та передана у тимчасове користування згідно Акту приймання - передавання № 263 від 05.10.2020 року на один місяць і до цього часу до державного нотаріального архіву не повернута (а.с.72).

Як вбачається із копії листа-відповіді приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каменєва-Тинів Н.В. від 24.12.2020 року № 985/02-14 та за вхідним номером 4215 від 31 грудня 2020 року, за запит АТ «Державний ощадний банк України», вбачається що нотаріус відмовила у наданні інформації щодо кола спадкоємців померлого ОСОБА_3 , з посиланням на статтю 8 Закону України «Про нотаріат», а саме на нотаріальну таємницю (а.с.73).

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в період з 12 грудня 2017 року по 19 листопада 2020 року позивачем не здійснювалось жодних активних дій, які б були направлені на пошук спадкоємців після померлого ОСОБА_3 , виходячи із доказів, які були надані на обґрунтування своїх позовних вимог.

Окрім того, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, яка була долучена позивачем, 27 вересня 2019 року приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каменєва-Тинів Н.В. посвідчила, що на підставі договору про поділ спадкового майна, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_3 , 1963 року народження, отримала у спадок земельну ділянку загальною площею 6,4286 гектарів, що розташована за адресою: Запорізька область, Бердянський район, Берестівська сільська рада, в межах цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :02:002:0145 (а.с.74).

Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за законом, яка була долучена позивачем, вбачається, що 27 вересня 2019 року приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каменєва-Тинів Н.В., посвідчила, що на підставі договору про поділ спадкового майна, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_3 1963 року народження, отримала у спадок житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65,7кв.м, житлова площа 35,3 кв.м. (а.с.75).

Отже, 27 вересня 2019 року спадкоємці прийняли спадщину та одержали свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до частини 2 статті 1281 ЦП України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випаду, строк пред`явлення банком вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину закінчився 27 березня 2020 року, тобто через шість місяців після отримання свідоцтва про прийняття спадщину за законом, тобто від 27 вересня 2019 року.

Окремо суд зазначає, що ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2021 року, заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про забезпечення доказів задоволено частково та витребувати у приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Каменєвої-Тинів Н.В. копію спадкової справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , для встановлення кола спадкоємців, до яких має бути пред`явлений позов про стягнення заборгованості (а.с.76-77).

Відповідно до частини 3 статті 1281 ЦП України, вказано, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Позивач у своїй позовній заяві обґрунтовує дотримання ним строків звернення до суду тим, що позивач дізнався про прийняття спадщини лише після винесення судом ухвали та ознайомленням з матеріалами справи. Однак, позивач як у позовній заяві, так і в заяві, яка була долучена 07 березня 2013 року до матеріалів цивільної справи, не вказує конкретну дату, коли саме позивач ознайомився із матеріалами спадкової справи, та не додає жодних доказів на обґрунтування своїх тверджень. Представник позивача спочатку вказує, що ознайомився з матеріалами справи у 2022 році (абз.9 а.с.2), а вже у заяві від 07.03.2023 року представник позивача не вказує, коли заме відбулося ознайомлення, а лише зазначає, що загальний строк позовної давності повинен відраховуватись від 19.04.2021 року (тобто від дати винесення ухвали судом) і триває до 19.04.2024 року. Однак, даною ухвалою було лише витребувано копію матеріалів спадкової справи, і твердження представника позивача, що 19.04.2021 року позивач довідався про особу, яка порушила його право, не відповідає дійсності. Аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що банк дізнався про смерть ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_6 , коли відповідачі звернулись до банку та надали представнику банку копію свідоцтва про смерть батька.

Суд приходить до даного висновку, виходячи з наступного, оскільки відповідно до копій заяв, які містяться у матеріалах справи, відповідачі звернулись до нотаріуса з заявами 22.06.2017 року, на підставі яких було відкрито спадкову справу (а.с.11,14).

А отже, на момент звернення до банку, а саме 04.07.2017 року, тобто після звернення до нотаріуса з заявами, банку вже було відомо про коло спадкоємців, після померлого ОСОБА_3 . І позивач мав достатньо часу, в межах встановленого законом строку, отримати інформацію про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, та звернутись до суду з позовною заявою з вимогою до спадкоємців.

Згідно ст. 1216 ЦК України , спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Водночас, відповідно до статті 1219 ЦК України , не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом (ст. 1221 ЦК України).

Частиною першою статті 1222 ЦК України, визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як діти померлого ОСОБА_3 , прийняли спадщину, яка належить їм за законом, що не заперечувалося ними під час судового розгляду.

Оскільки зобов`язання боржника з повернення кредиту входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до спадкоємця.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України, строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України, строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення кредитором вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 11.07.2018 року у справі № 495/1933/15-ц).

Відповідно до листа АТ «Ощадбанк» № 107.20/2-26 від 04 липня 2017 року, який був направлений до Бердянської державної нотаріальної контори, позивачу стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Отже, виходячи з приписів ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин), позивач мав право пред`явити вимоги до спадкоємців боржника ОСОБА_3 протягом шести місяців, починаючи з 04 липня 2017 року, тобто з часу коли він дізнався про відкриття спадщини та направив претензію до державної нотаріальної контори.

Водночас, як свідчать матеріали справи, позивач звернувся із вимогою до спадкоємців боржників, шляхом подачі позовної заяви до суду лише 31.10.2022 року, а тому пропустив, визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин), шестимісячний строк для пред`явлення вимоги спадкоємцям боржника.

Таким чином, встановлений ч. 2 ст. 1281 ЦК України шестимісячний строк пред`явлення вимоги для кредитора розпочався у 04 липня 2017 року (дата, коли кредитор АТ «Ощадбанк» дізнався від спадкоємців про смерть позичальника ОСОБА_3 і отримав копію свідоцтва про смерть останнього).

У ході розгляду справи позивачем не доведено отримання відповідачами, як спадкоємцями, що прийняли спадщину, у встановлені строки вимоги кредитора за зобов`язаннями померлого ОСОБА_3 .

Наслідком пропуску кредитором вказаного строку звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення права вимоги, згідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо заяви представника відповідачів про застосування строків позовної давності до позовної заяви суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою бо інтересу.

За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статтей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, то позовна давність у даній справі, про яку заявлено відповідачами, застосуванню не підлягає, а у задоволенні позовної заяви слід відмовити саме з підстав її необґрунтованості.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 608, 1216, 1218, 1219-1222, 1258, 1261, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 211, 223. 247, 259, 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (місцезнаходження: місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок № 48, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за кредитом, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Яцун