Справа № 204/6322/22
Провадження № 2-о/204/18/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

заявника ОСОБА_1 , представниці заінтересованої особи Недосвітної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Перша Дніпровська державна нотаріальна контора та Дніпровська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказана цивільна справа.

02 травня 2023 року через канцелярію суду від представника заінтересованої особи Дніпровської міської ради надійшло клопотання про залишення заяви без розгляду, у зв`язку з тим, що метою звернення заявника з заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, що є прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_2 . Натомість рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2022 року у справі № 201/7657/21 встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після неї та про отримання свідоцтва про право власності на спадщину. Таким, чином оскільки ОСОБА_3 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 , а встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою заявнику необхідно для прийняття спадщини після неї, вважає, що виник спір про право між заявником та спадкоємицею.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Дніпровської міської ради Недосвітна С.В., клопотання про залишення заяви без розгляду підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити його, обґрунтування надала аналогічні тексту клопотання.

У судовому засіданні заявник проти задоволення клопотання про залишення заяви без розгляду заперечував.

Представник заінтересованої особи Першої Дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 96).

Розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представників сторін, суд доходить висновку про залишення заяви без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Приписами ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Приписами ч. 4 ст. 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Нормами ч. 3 ст. 1277 ЦК України встановлено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Якщо спадкоємці не приймають спадщину, то вона охороняється відповідно до статті 1283 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавецею ОСОБА_2 , заявник посилався на те, що він з травня 2013 року та по день смерті останньої проживав разом з нею на АДРЕСА_1 , як одна сім`я, мали фактичні шлюбні відносини та вели спільне господарство, тому після її смерті він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Натомість, нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що він не надав рішення суду, яким би був встановлений факт його проживання однією сім`єю зі спадкодавецею не менше як 5 років до часу відкриття спадщини.

При цьому, у своїй заяві заявник жодним чином не зазначає про наявність/відсутність інших спадкоємців ОСОБА_2 .

Разом з тим, з рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2022 року у справі 201/7657/21 вбачається, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Дніпровська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю. Так, позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона проживала разом з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та є рідною сестрою померлого чоловіка позивача. Тому після смерті останньої, вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом їй також було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що вона не надала рішення суду, яким би був встановлений факт її проживання однією сім`єю зі спадкодавецею не менше як 5 років до часу відкриття спадщини. Вказаним рішенням суду у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

З Єдиного Державного реєстру судових рішень вбачається, що вищевказане рішення суду було оскаржено до суду апеляційної інстанції та постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року, залишено без змін. Рішення набрало законної сили.

Так, з вищевикладеного вбачається наявність між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спору про право, на що, в свою чергу, також вказує представник заінтересованої особи - Дніпровської міської ради, а тому заперечує проти задоволення вимог заявника.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавецею заявнику необхідно для отримання спадкового майна у власність після смерті ОСОБА_2 , а заінтересована особа фактично не згодна з встановленням даного факту, бо має місце спір про право, тому даний спір повинен вирішуватись у порядку позовного провадження.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 205/6338/21.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене, враховуючи те, що під час судового розгляду судом встановлено, що у даній справі наявний спір про право, який, за встановлених в судовому засіданні обставин вирішується в порядку позовного провадження, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавецею слід залишити без розгляду та роз`яснити заявнику право подати позов на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 293, 315, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересовані особи - Перша Дніпровська державна нотаріальна контора (49044, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 19/21; ) та Дніпровська міська рада (49000, м. Дніпро, вул. Дмитра Яворницького, буд. 75; ), про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів зо дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна