Ухвала

30 червня 2023 року

м. Київ

справа № 2-2255/2010

провадження № 61-7750ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк»

на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 листопада

2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 березня

2023 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року Акціонерне товариство «Універсал Банк»

(далі - АТ «Універсал Банк») звернулося до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-2255/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2010 року задоволено позовні вимоги

ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі

134 161,49 швейцарських франків, що за офіційним курсом Національного Банку України, станом на 12 жовтня 2009 року, становила 1 043 711,32 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь

ПАТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 134 161,49 швейцарських франків, що за офіційним курсом Національного Банку України, станом

на 12 жовтня 2009 року, становила 1 043 711,32 грн, а також судові витрати у справі у розмірі 1 700 грн та оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

На виконання вказаного рішення 30 січня 2012 року Деснянським районним судом міста Києва видані виконавчі листи.

З метою виконання рішення суду виконавчий лист було направлено

до Деснянського ВДВС у місті Києві.

З Деснянського відділу ВДВС виконавчий лист № 2-2255/2010 направлено на примусове виконання до відповідного органу ДВС.

За відповіддю від 21 червня 2017 року № 9901 Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва виконавчий лист

№ 2-2255, виданий Деснянським районним судом міста Києва 25 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в сумі 1 045 531,32 грн, надійшов на виконання до відділу 03 березня

2012 року. Державним виконавцем 25 жовтня 2013 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі

пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону від 21 квітня 1999 року

№ 606-ХІV), виконавчий лист направлено за належністю до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва. Повторно виконавчий лист № 2-2255/10 на виконання до відділу не надходив.

Заявник у заяві посилався на те, що рішення суду не виконане

на теперішній час, інформація щодо виконавчого провадження, відкритого

у Солом`янському ВДВС, відсутня, на численні запити представників

АТ «Універсал Банк» від ДВС ніякої відповіді не надано.

Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень (далі - АСВП) будь-які відомості відносно боржника ОСОБА_2 за виконавчим листом № 2-2255/2010, виданим Деснянським районним судом міста Києва, щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь

ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 134 161,49 швейцарських франків, що за офіційним курсом Національного Банку України станом

на 12 жовтня 2009 року, становила 1 043 711,32 грн, а також судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1 700 грн та оплати інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн, відсутні.

АТ «Універсал Банк» зазначало, що неодноразово зверталося

з письмовими запитами до Деснянського та Солом`янського районних відділів ДВС міста Києва, проте жодної відповіді так і не отримало.

Перевіркою бази даних АСВП встановлено, що станом на 26 серпня

2022 року вказаний виконавчий документ на виконанні у ВДВС

не перебуває.

Постанова про повернення виконавчого документа та оригінал виконавчого листа на адресу АТ «Універсал Банк» не надходили, що підтверджується Актом та довідкою про перевірку вхідної документації.

Належним доказом підтвердження надсилання стягувачу

у виконавчому провадженні постанови про повернення виконавчого документа є квитанція про відправлення та повідомлення про вручення рекомендованого листа. Виконавчий лист на адресу АТ «Універсал Банк» не надходив. На теперішній час відсутні докази отримання копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, відсутня квитанція

про відправлення та повідомлення про вручення, будь-які дані в Автоматизованій системі виконавчих проваджень також відсутні. Внаслідок наведених обставин стягувач був позбавлений можливості дізнатися про завершення виконавчого провадження і нездійснення виконавчих дій, що спричинило пропущення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Заявник вважає, що доведення обставин втрати виконавчого листа

у справі відділом ДВС не може бути покладено на стягувача. Крім того,

на теперішній час, виконавче провадження вже знищено у зв`язку

із закінченням терміну його зберігання, надання будь-яких документів,

що підтверджують або спростовують докази направлення на адресу стягувача будь-яких постанов, винесених у рамках виконавчого провадження, у тому числі і постанови державного виконавця

про повернення виконавчого документу стягувачу, є неможливим.

Враховуючи викладене, заявник просив поновити АТ «Універсал Банк» поновити строк для пред`явлення виконавчого документа

до виконання та видати дублікат виконавчих листів у справі № 2-2255/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08 листопада

2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року, відмовлено АТ «Універсал Банк» у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання.

23 травня 2023 року АТ «Універсал Банк», засобами поштового зв`язку, звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року

та постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року

у вказаній справі, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення повністю та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2023 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, зокрема запропоновано надіслати на адресу Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги, разом з її копіями, відповідно до кількості учасників справи, у якій зазначити всіх учасників справи та їх місце проживання чи перебування, та вказати підстави пропуску строку,

які не повинні суперечити наданим у справі доказам на підтвердження підстав пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.

19 червня 2023 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали

на усунення недоліків.

Розглянувши вказану касаційну скаргу, суд приходить до таких висновків.

Щодо відкриття касаційного провадження в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних

на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку

у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено,

що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо

суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвали про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання передбачено пунктом 24 частини першої статті 353 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ,

від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно у цій частині слід відмовити, оскільки ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року та постанова Київського апеляційного суду

від 09 березня 2023 року в частині поновлення пропущеного строку

для пред`явлення виконавчого документа до виконання не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті

389 ЦПК України.

Щодо відкриття касаційного провадження в частині видачі дублікату виконавчого листа

Касаційна скарга на вказані судові рішення надійшла з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку

на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копія постанови Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року отримана представником банку лише 03 травня 2023 року, після звернення з відповідною заявою

до Київського апеляційного суду та Деснянського районного суду міста Києва. На підтвердження вказаного суду надано відповідні докази.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення

або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки причини його пропуску є поважними.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої

статті 389 ЦПК України, зокрема, зазначає, що суд апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні застосував статті 28, 37 Закону України «Про виконавче провадження» без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених

у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі

№ 201/15305/14-ц, від 09 жовтня 2020 року у справі № 910/22695/13

та від 24 жовтня 2022 року у справі № 910/18480/20.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність вини з боку державної виконавчої служби у втраті виконавчого документа. Факт належного виконання державним виконавцем своїх обов`язків відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, направлення в строки, встановлені законом, постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві або постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, жодним чином не підтверджені відділами ДВС. У відповідях на запити про хід виконавчих проваджень не надано будь-яких доказів направлення вказаних документів на адресу стягувана (реєстрів

про відправлення простої поштової кореспонденції, чеків тощо).

Крім того, всі документи, отримані АТ «Універсал Банк» за виконавчими провадженнями, долучаються до матеріалів наглядової справи в паперовому вигляді, тому наданий заявником акт про проведення перевірки оригіналів документів (наявна в матеріалах справи) повністю підтверджує не лише відсутність вказаних постанов та оригіналу виконавчого листа у стягувача, але й ненадходження цих документів на адресу банку.

Судами попередніх інстанцій безпідставно зроблено висновок, що відповіді відділів ДВС, надані до заяви про видачу дубліката виконавчого документа, не можуть слугувати належним доказом підтвердження втрати оригіналу виконавчого документа. Вказане є лише припущенням суду,

не обґрунтованим жодними обставинами та доказами по справі.

Заявник також наголошує на тому, що банком було вчинено всі можливі

та залежні від нього дії, спрямовані на з`ясування інформації щодо місцезнаходження виконавчого листа, а також на отримання доказів,

які б підтверджували його втрату. Однак ненадання державною виконавчою службою підтверджуючих документів про направлення вказаного виконавчого документа до банку позбавило стягувача можливості подання до суду будь-яких інших доказів.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Підставами касаційного оскарження ухвали про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких

суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Проаналізувавши зміст оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій, Верховний Суд приходить висновку, що касаційна скарга

є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення

у вказаній частині.

Встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2010 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за договором кредиту в розмірі 134 161,49 швейцарських франків,

що за офіційним курсом Національного Банку України, станом

на 12 жовтня 2009 року, становить 1 043 711,32 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь

ПАТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 134 161,49 швейцарських франків, що за офіційним курсом Національного Банку України станом

на 12 жовтня 2009 року становить 1 043 711,32 грн, а також судові витрати по справі у розмірі 1 700 грн та оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

На виконання вказаного рішення, 30 січня 2012 року Деснянським районним судом міста Києва були видані виконавчі листи.

За відповіддю від 21 червня 2017 року за вих. № 9901 Дніпровського

ВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві виконавчий лист № 2-2255, виданий Деснянським районним судом міста Києва 25 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в сумі 1 045 531,32 грн, надійшов на виконання до відділу 03 березня 2012 року.

25 жовтня 2013 року державним виконавцем винесено постанову

про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону від 21 квітня 1999 № 606-ХІУ. Виконавчий лист було направлено

за належністю до Солом`янського районного відділу ДВС міста Київ. Повторно виконавчий лист № 2-2255 на виконання до відділу не надходив.

Відмовляючи у видачі дубліката виконавчого провадження, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того,

що банком пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа

до виконання, а питання про видачу дубліката виконавчого листа

є похідним від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

З таким висновком погоджується й Верховний Суд з огляду на таке.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Відповідно до частини першої статті 443 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, умовою для видачі дубліката виконавчого документу є звернення стягувача із заявою про це до закінчення строку, встановленого

для пред`явлення виконавчого документа до виконання та у разі доведеності втрати його оригіналу.

Водночас, звернувшись із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, АТ «Універсал Банк» не надало доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник послався на те, що рішення суду не виконане, інформація стосовно виконавчого провадження, відкритого у Солом`янському районному відділу державної виконавчої служби міста Київ, відсутня, на численні запити представників АТ «Універсал Банк»

зі сторони ДВС ніякої відповіді не надано.

Встановлено, що на час відкриття виконавчого провадження діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, відповідно до статті 22 якого рішення суду може бути пред`явлено

до виконання протягом року.

На час повернення виконавчого документа стягувачу та звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа діяв Закон 1404-VIII, відповідно до частини першої статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган,

які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пунктів 5, 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності

цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені

цим Законом. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі

дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Суд апеляційної інстанції встановив, що 25 жовтня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України

«Про виконавче провадження», а із заявою про видачу дубліката виконавчого листа банк до суду звернувся у вересні 2022 року, тобто після спливу трирічного строку для пред`явлення виконавчого документа

до примусового виконання.

Отже, оскільки строк для пред`явлення виконавчого документа

до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа

суд обґрунтовано відмовив у задоволенні цієї заяви.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що повторно виконавчий лист № 2-2255 на виконання до відділу ДВС не надходив. При цьому цікавитися станом виконавчого провадження стягувач почав лише у червні 2017 року, а із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного з поважних причин строку пред`явлення листа на виконання заявник звернувся до суду лише у вересні 2022 року, що підтверджується наявними у справі доказами.

Таким чином, стягувач не цікавився та належно не реалізовував своїх прав,

як учасник виконавчого провадження, що у свою чергу стало причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання

і свідчить про відсутність поважних причин його пропуску.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження

№ 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку

про те, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа

до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд

відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, з висновком якого

правильно погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого

висновку про відсутність правових підстав для видачі

дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 2-2255/10,

оскільки умовою видачі дубліката виконавчого листа

є подання заяви про це у межах строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання або поновлення судом цього строку.

Посилання заявника на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме застосування норм права

без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 201/15305/14-ц, від 09 жовтня 2020 року у справі

№ 910/22695/13 та від 24 жовтня 2022 року у справі № 910/18480/20 відхиляється касаційним судом, оскільки правовідносини у вказаних справах не є подібними із правовідносинами у справі № 2-2255/10

та стосуються вирішення питань видачі дубліката виконавчого документа за інших фактичних обставин, в тому числі за умови, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не сплинув.

Верховний Суд наголошує, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування

їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року

у справі № 373/1281/16-ц (провадження № 14-128цс18) зазначено, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної справи.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника

з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин справи (втрати виконавчого листа), власного тлумачення норм права, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами.

Таким чином, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги АТ «Універсал Банк» необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання Акціонерного товариства «Універсал Банк» про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити Акціонерному товариству «Універсал Банк» строк на касаційне оскарження ухвали Деснянського районного суду міста Києва

від 08 листопада 2022 року та постанови Київського апеляційного суду

від 09 березня 2023 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2023 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська