ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/257/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2023 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Осіпенко Л.М. розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Нежевело Валентина Вікторіна, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Нежевело Валентина Вікторівна, до ОСОБА_2 про визнання права власності у спільному майні подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Нежевело В.В., про забезпечення позову, в якій заявниця просить суд:

- встановити заборону відчуження та здійснення будь-яких реєстраційних дій ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо нерухомого майна та майнових прав стосовно квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 113,10 км.м., житловою площею 44,30 кв.м.;

- встановити заборону відчуження та здійснення будь-яких реєстраційних дій ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо нерухомого майна та майнових прав стосовно земельної ділянки, площею 0,0444 га, з цільовим призначенням колективного садівництва, кадастровий номер :66:631:0020, за адресою: АДРЕСА_2 , земельна ділянка №3 ;

- встановити заборону відчуження та здійснення будь-яких реєстраційних дій ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо нерухомого майна та майнових прав стосовно садового будинку, загальною площею 52 кв.м., розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що вона звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом, в якому просить суд визнати за нею і за відповідачем по на вищезазначене майно.

Враховуючи характер спірних відносин, складні спірні відносини між позивачем та відповідачем, вважається, що після відкриття провадження у даній справі дії відповідача можуть мати характер помсти та навмисного спричинення перешкод як позивачці в реалізації свого права на визнання права приватної власності зі спільного сумісного майна подружжя на праві спільної часткової власності у вигляді рівної (ідеальної) частини, так і на етапі подальшого виконання рішення суду.

У зв`язку з цими обставинами просить суд вжити заходи забезпечення позову у вищезазначений спосіб.

Розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, у зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України).

Частинами 1, 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії. (п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про відповідача, а також відповідність забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Умовою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом встановлено, що предметом спору є поділ майна подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.02.2017-27.05.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

30.11.2021 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець продав, а покупець - придбав:

- садовий будинок, загальною площею 52 кв.м., розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , земельна ділянка №3 ;

- земельну ділянку, площею 0,0444 га, з цільовим призначенням колективного садівництва, кадастровий номер :66:631:0020, за адресою: АДРЕСА_4 .

16.02.2022 між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Квік-Капітал» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого продавець продав, а покупець - придбав квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 113,10 км.м., житловою площею 44,30 кв.м.

Отже, судом встановлено, що в період зареєстрованого між сторонами шлюбу, вони набули спільну приватну власність на майно, що є предметом спору.

Спираючись на вищевикладене, суд дійшов висновку, що ризик відчуження відповідачем вищезазначеного майна у даному випадку відсутній, зважаючи на те, що квартира, садовий будинок і земельна ділянка є об`єктами нерухомого майна, відтак, будь-який правочин щодо такого майна підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, при цьому, нотаріуси зобов`язані дотримуватись положень, які містить Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в частині з`ясування згоди на таке відчуження другого з подружжя, щодо майна набутого у шлюбі.

Будь-яких інших обставин, які б давали підставу для вжиття заходів забезпечення позову заява не містить.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що твердження представника позивачки про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду є необґрунтованими та не знаходить підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Нежевело Валентина Вікторіна, про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не вручено в день її підписання, має право поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя: Л.М. Осіпенко