Справа № 317/3474/23
Провадження № 2-д/317/4/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі головуючої судді Ткаченко М.О., розглянувши матеріали доручення норвезького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , які надійшли з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2023 року з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адресу Запорізького районного суду Запорізької області надійшло доручення норвезького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 500 ЦПК України суди України виконують доручення іноземних судів про надання правової допомоги щодо вручення викликів до суду чи інших документів, допиту сторін чи свідків, проведення експертизи чи огляду на місці, вчинення інших процесуальних дій, переданих їм у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - дипломатичними каналами.

Крім того, доручення іноземних судів виконуються на території України з урахуванням вимог розділу ХІ ЦПК України і розділів ІІІ та VІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах, щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 №1092/5/54 (у подальшому Інструкція).

Так, пунктами 3.1, 3.2, 3.3 Інструкції передбачено, що доручення іноземного компетентного органу про вручення документів, про отримання доказів, про виконання інших процесуальних дій виконуються відповідно до чинного законодавства України з урахуванням положень міжнародного договору України, на підставі якого воно надійшло.

Доручення іноземних компетентних органів отримує Мін`юст від центрального органу, визначеного міжнародним договором України, або через дипломатичні канали.

Мін`юст перевіряє наявність та чинність міжнародного договору України у відносинах з державою, від компетентного органу якої надійшло доручення, відповідність оформлення такого доручення положенням відповідного міжнародного договору України та достатність інформації, що міститься у дорученні, для його виконання згідно з міжнародним договором України.

Мін`юст повертає доручення до іноземного компетентного органу для належного оформлення, якщо отримане іноземне доручення не відповідає вимогам міжнародного договору України і це унеможливлює його виконання.

У разі, якщо документи, що підлягають врученню відповідно до отриманого іноземного доручення про вручення, не викладені державною мовою України або мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України, Мін`юст повертає таке доручення до іноземного компетентного органу, за винятком випадків, коли є підстави вважати, що особа, якій мають бути вручені документи, розуміє мову, якою вони викладені, або інших випадків, передбачених міжнародним договором України.

Пунктом 6.6 вищевказаної Інструкції, у разі, якщо документ підлягає врученню в іноземній державі відповідно до частини першої статті 5 Конвенції про вручення, він має бути складений або перекладений на офіційну мову або одну з офіційних мов запитуваної держави.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, відповідно до якої Україна приєдналася до неї згідно із Законом України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах» №2052-III від 19.10.2000.

Норвегія також є учасником Конвенції, тому до правовідносин щодо вручення судових документів ОСОБА_1 необхідно застосовувати положення зазначеної Конвенції.

За змістом ст. 3 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Правилами ст. 5 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року визначено, що Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави.

З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно.

Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

З урахуванням викладеного всі документи, що підлягають врученню, підлягають обов`язковому перекладу на українську мову.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 500 ЦПК України, судове доручення не приймається до виконання, у разі якщо воно суперечить законам або міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Всі документи долучені до супровідного листа Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складені на іноземній мові без офіційного перекладу на українську мову, додані формуляри не мають перекладу українською мовою, що позбавляє суд можливості встановити чіткий перелік процесуальних дій, що належить вчинити, а також з`ясувати назву та місцезнаходження суду, від якого надійшло таке доручення. Дані обставини є суттєвими для виконання судового доручення іноземного суду.

Враховуючи наведене вище, у суду відсутня можливість виконати вказане судове доручення, оскільки як саме доручення, так і документи, які підлягають врученню, не перекладені на українську мову, а відтак відсутні підстави для прийняття до виконання доручення норвезького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , які надійшли з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Керуючись ст. 500 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У прийнятті до виконання доручення норвезького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , які надійшли з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - відмовити.

Матеріали доручення норвезького суду про вручення судових документів ОСОБА_1 повернути Південному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ткаченко