Справа №337/4913/18
Номер провадження 2-р/337/5/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року м. Запоріжжя головуючого судді - Салтан Л.Г.

за участю секретаря Трегуб Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2019 року у справі №337/4913/18 за позовом ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , яка зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_1 , який(зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 про припинення права власності на частку в спільній частковій власності та стягнення грошової компенсації вартості частки, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа №337/4913/18 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку в спільній частковій власності та стягнення грошової компенсації вартості частки.

ОСОБА_1 звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із заявою про роз`яснення рішення суду. В обґрунтування заяви зазначено про те, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2019 року у справі №337/4913/18 позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку в спільній частковій власності та стягнення грошової компенсації вартості частки були задоволені припинено право власності ОСОБА_2 на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 82 424 (вісімдесят дві тисячі чотириста двадцять чотири) гривні та 16 коп. в рахунок компенсації вартості 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 , а також припинено право власності ОСОБА_3 на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 82 424 (вісімдесят дві тисячі чотириста двадцять чотири) гривні та 16 коп. в рахунок компенсації вартості 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Як вбачається зі змісту заяви, заявник просить роз`яснити рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2019 року у справі №337/4913/18 (провадження №2/337/350/2019) про припинення права власності на частку в спільній частковій власності та стягнення грошової компенсації вартості частки за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , а саме про порядок переходу ОСОБА_1 права власності на 1/6 частики права власності, яка належала ОСОБА_2 та 1/6 частики права власності, яка належала ОСОБА_3 квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , після сплати Відповідачем визначеної рішенням компенсації вартості часток Позивачам.

У судове засідання заявник не з`явилася, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлений вчасно та належним чином.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлені вчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.271 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.271 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, приватного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про роз`яснення рішення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 271 ЦПК Українивизначено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

За положеннями вказаної статті рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Правовий режим спільної часткової власності визначається Главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Частиною 2 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина четверта статті 41 Конституції України, частина перша статті 321 ЦК України).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина друга статті 356 ЦК України).

Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до частини першої статті 358 ЦК України повинні здійснювати за взаємною згодою.

Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Тлумачення частини третьої статті 358 ЦК України свідчить, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності.

Випадки, коли співвласник майна у порядку поділу спільного, часткового майна бажає отримати за належну йому частку в спільному майні, шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно, врегульовані статтею 364 ЦК України.

Частиною третьою статті 364 ЦК України передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно.

Згідно з правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, наведеною у Постанові від 3 квітня 2013 року у справі N 6-12цс13, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно з правовою позицію, яка міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 січня 2016 року по справі № 6-2925цс15, право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом.

Обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. При цьому, не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та залежність від мотивів (перешкоди в користуванні спільним майном (квартирою), забезпечення іншим житлом), з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 січня 2016 року (провадження № 6-2925цс16), а також Верховним Судом у постанові від 13 липня 2018 року у справі № 610/2035/17-ц.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, право власності це право особи на майно, яке він здійснює відповідно до закону, по своїй волі і незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності складаються із володіння, користування і розпорядження. Володіння майном має на увазі юридично закріплену можливість фактично володіти майном, впливати на нього у будь-який момент, здійснювати відносно такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, отримувати з цього користь, вигоду. Розпорядження майном це можливість власника встановлювати, змінювати, припиняти юридичне існування майна.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року зі змінами та доповненнями "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями такого будинку. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і за відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням мотивів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність роз`яснення рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247, 271 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ,) про розяснення рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2019 року по цивільній справі №337/4913/18 - задовольнити.

Роз`яснити рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2019 року по справі №337/4913/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку в спільній частковій власності та стягнення грошової компенсації вартості частки, а саме:

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 82 424 (вісімдесят дві тисячі чотириста двадцять чотири) гривні та 16 коп. в рахунок компенсації вартості 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Після сплати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 82 424 (вісімдесят дві тисячі чотириста двадцять чотири) гривні та 16 коп. в рахунок компенсації вартості 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 він набуває право власності на зазначене майно.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 82 424 (вісімдесят дві тисячі чотириста двадцять чотири) гривні та 16 коп. в рахунок компенсації вартості 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Після сплати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 82 424 (вісімдесят дві тисячі чотириста двадцять чотири) гривні та 16 коп. в рахунок компенсації вартості 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 він набуває право власності на зазначене майно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.Г. Салтан