ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/626/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/49/23 Категорія: 305010900 Миколаєнко Т.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

розглянувши у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона є потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000757 від 14 вересня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2022 року ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що він 14 вересня 2020 року близько 15 години 50 хвилин у порушення вимог п. 2.3.б), 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, зі змінами та доповненнями, керуючи автомобілем «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 107-112 км/год, що перевищувала максимальну дозволену швидкість у населених пунктах (не більше 50 км/год), по проїзній частині вулиці Спасо-Преображенська у селі Мошни Черкаського району Черкаської області, від міста Черкаси у напрямку міста Канів, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну.

Так, доїжджаючи до буд. АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 побачив автомобіль «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходився біля вказаного будинку на лівому узбіччі відносно напрямку руху автомобіля «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та розпочинав свій рух. Оцінюючи це як небезпеку, ОСОБА_2 застосував екстрене гальмування та допустив виїзд на праве узбіччя, яке прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташоване з нею на одному рівні та не призначене для руху транспортних засобів, по напрямку свого руху, продовжив рух по узбіччю та поблизу будинку № 385 вулиці Спасо-Преображенська у селі Мошни Черкаського району Черкаської області вчинив наїзд на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходилася на правому узбіччі та сиділа на велосипеді марки «Україна», спершись правою ногою на бордюрний камінь.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до висновку судової-медичної експертизи № 02-01/1013 від 17 листопада 2020 року, ОСОБА_1 отримала перелом задньої стінки верхньощелепної пазухи справа з крововиливом в порожнину пазухи (гемостит), перелом правої виличної кістки, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я, та травму голови із забоєм головного мозку легкого ступеню, рану м`яких тканин голови, рану лівого колінного суглобу, рану обох передпліч, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Указані дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження».

Вказаною ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2022 року, на переконання представника позивача, вина ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, внаслідок якого потерпіла ОСОБА_1 зазнала тілесних ушкоджень, повністю доведена.

Зокрема, судом було задоволено клопотання представника ТОВ «Нова Пошта» за довіреністю адвоката Дряхлова Є.О., а також захисників обвинуваченого адвокатів Новіка В.І. та Мартьянова В.І., і звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 47 КК України у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу ТОВ «Нова Пошта». Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000757 від 14.09.2020, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, тобто з нереабілітуючих підстав.

Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження № 0000757 потерпілою ОСОБА_1 не заявлявся.

Разом з тим, позивач у справі ОСОБА_1 , у зв`язку з отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями (травмами та побоями), тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», а саме у період з 14 вересня 2020 року до 02 жовтня 2020 року.

Тілесні ушкодження, заподіяні позивачу внаслідок ДТП, мали особливо болісний характер у момент їхнього заподіяння та тяжко переносилися потерпілою під час її стаціонарного лікування в медичному закладі. Наслідки заподіяних травм до цього часу негативно впливають на загальне самопочуття позивача, у неї спостерігаються періодичні головні болі, наявність онімінь травмованих частин тіла тощо.

У виписці із медичної картки стаціонарного хворого № 11726 від 02 жовтня 2020 року позивачу рекомендовано подальше лікування у лікаря невролога за місцем проживання, закінчення протиправцевого щеплення, нагляд хірурга та травматолога за місцем проживання, повторна консультація психіатра з метою корекції подальшого лікування.

Окрім того, у медичній картці амбулаторного хворого ОСОБА_1 вказані такі небезпечні для здоров`я позивача записи, як ускладнення венозного відтоку із порожнини черепу, опосередковані ознаки внутрічерепної гіпертензії.

Також, за даними магнітно-резонансної томографії головного мозку ОСОБА_1 , виконаної медичним центом «Євромед», від 10 грудня 2020 року, зафіксовано дрібно вогнищеві речовини ГМ як початкові прояви хронічного порушення мозкового кровообігу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку скоїв відповідач у справі ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_3 зазнала моральних переживань у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, котре полягало в численних тілесних ушкодженнях, у зв`язку з чим перенесла фізичний біль і тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», де упродовж 20 календарних днів перенесла численні медичні маніпуляції та хірургічні операції, приймала значну кількість медичних препаратів та ліків.

Окрім того, позивач продовжує відчувати сильний фізичний біль в області голови внаслідок спричиненої травми, переживає гострі напади мігрені та інші неприємні відчуття в області голови. При цьому, для відновлення психологічної рівноваги та нервової системи, ОСОБА_1 змушена систематично проходити консультації у лікарів та приймати заспокійливі медичні препарати.

Також, ОСОБА_1 зазнала особливих душевних переживань, пов`язаних із порушенням її нормальних соціальних зв`язків, стресу та змушена була докладати чималих зусиль для відновлення свого фізичного й психічного стану здоров`я, проходити тривалий курс лікування від струсу головного мозку та численних травм голови. Внаслідок перенесеної травми та тривалого курсу лікування, у ОСОБА_1 виникли серйозні проблеми в морально-психологічному плані та побоювання спричинення їй тілесних ушкоджень під час прогулянок на велосипеді.

Вказані обставини вкрай негативно позначилися на нормальних життєвих зв`язках та особистому житті ОСОБА_1 , зумовили тривалий депресивний стан її психічного здоров`я, а, відтак, на думку позивача, це свідчить про істотні й триваючі у часі морально-психологічні страждання потерпілої та членів її родини від скоєного кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, позивач вважає, що оскільки між злочинними (протиправними) діями ОСОБА_2 та завданою потерпілій ОСОБА_1 моральною шкодою є прямий причинно-наслідковий зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих позивачу моральних страждань і душевних переживань, тривалості вказаних страждань (зокрема й тривалого лікування у медичних закладах), втрат немайнового характеру, зважаючи на принципи розумності та справедливості, позивач просила суд стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у сумі 150 000 грн 00 коп.; судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 12 000 грн 00 коп. та інші судові витрати, пов`язані із судовим розглядом цивільної справи.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що зі змісту позовної заяви слідує, що завдана ОСОБА_1 моральна шкода пов`язана із тим, що позивач зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відтак, з огляду на положення ст. 26-1 Закону № 1961-IV, у страховика, з яким відповідач уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, наявний обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди в даному випадку.

Лише сам по собі страхувальник у даній справі, тобто ОСОБА_2 , не є належним відповідачем у справі, оскільки його цивільно-правова відповідальність, як законного володільця наземного транспортного засобу автомобіля марки «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на території України на момент ДТП була застрахована у АТ «СГ «ТАС», а тому належним відповідачем у справі є страхова компанія, яка має виплатити страхову виплату позивачу в межах лімітів страхового полісу.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2023 року, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 150000 грн та судових витрат; скасувати як незаконні ухвали Черкаського районного суду від 24 лютого 2023 року про відмову у залученні до участі в якості співвідповідача ПАТ «СГ «ТАС» та про розгляд справи у порядку загального позовного провадження з викликом сторін; скасувати як незаконну ухвалу Черкаського районного суду від 24 лютого 2023 року про відмову у проведенні судово-психологічної експертизи.

У апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не враховано, що в ухвалі Черкаського районного суду від 03 листопада 2022 року про закриття кримінального провадження констатовано факт часткового відшкодування відповідачем (обвинуваченим ОСОБА_2 ) майнової шкоди на лікування позивача (потерпілої ОСОБА_1 ) в сумі 11360,76 грн. Жодних посилань на відшкодування страховою компанією майнової шкоди, яка була заподіяна з вини відповідача в ухвалі не було наведено та не акцентовано увагу потерпілої сторони на відповідальності страховика, позаяк відповідач своїми діями по відшкодуванню заподіяної шкоди вказав на зміст деліктних правовідносин.

Зазначає, що наведені у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 посилання на відшкодування моральної шкоди виключно за рахунок страхової компанії АТ «СК «ТАС», суперечать попередній поведінці вказаної особи у кримінальному провадженні, коли останній самостійно відшкодовував заподіяну злочином майнову шкоду (витрати на лікування).

Вважає, що позивачка має право вимагати від винної особи відшкодування моральної шкоди, незважаючи на наявність у винуватця ДТП полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Вказує, що судом зроблено помилковий висновок, що потерпіла ОСОБА_1 не зверталась за виплатою страхового відшкодування (залишку невиплаченої відповідачем майнової шкоди та моральної шкоди) до страховика ПАТ «СГ «ТАС», оскільки це спростовується листом страхової компанії від 02 березня 2023 року № 03232/7123, у якому вказано, що за рахунок страхової компанії позивачу згідно із її заявою від 04 грудня 2020 року виплачено залишок майнової шкоди, пов`язаної із втратами на лікування в розмірі 7214 грн, а також моральну шкоду в розмірі 360,70 грн (5 % від суми відшкодування майнової шкоди).

Стверджує, що страхова компанія обмежена виплатою в розмірі 5 % від суми виплаченого відшкодування майнової шкоди, а не розміром того відшкодування, яке заявляє потерпіла ОСОБА_5 , тому суд не був обмежений у праві самостійно вирішити питання стосовно покладення на страховика частини деліктних зобов`язань в розмірі 5 % від виплаченої суми майнового відшкодування. Однак, з невідомих міркувань та в порушення чинного цивільно-процесуального законодавства суд першої інстанції відмовив у залученні до участі у цивільній справі в якості співвідповідача ПАТ «СГ «ТАС», чим порушив майнові права особи в ході вирішення спору про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Зазначає, що суд незаконно розглянув і вирішив даний спір у спрощеному позовному провадженні, оскільки крім життєво важливого значення для потерпілої ОСОБА_1 вказана справа стосується її майнових питань, пов`язаних із стягненням значної за розміром грошової суми 150000 грн.

Крім того, позивачка заявляла письмове клопотання про призначення судово-психологічної експертизи для визначення конкретного розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідач повністю заперечує обґрунтованість поданого ОСОБА_1 позову та вказує про недоведеність нею перенесених внаслідок злочину моральних страждань (душевних переживань), тому, на думку скаржника, з огляду на значний обсяг доказів, необхідність призначення судово-психологічної експертизи та її значення для сторін (в силу характеру спричиненої позивачці шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення) повинна була розглядатись судом в порядку позовного провадження з викликом всіх учасників справи, з метою надання пояснень останніми в судовому засіданні.

Скаржниця вказує, що у зв`язку із невиплатою відповідачем на користь ОСОБА_1 жодної суми відшкодування моральної шкоди позивачка просила залучити до участі у справі в якості співвідповідача АТ «СК «ТАС», однак, суд безпідставно відхилив доводи позивача щодо необхідності залучення співвідповідача і виніс незаконну ухвалу про відмову у задоволенні цього клопотання.

Вважає, що судом не враховано правові позиції Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 147/66/17, та вказує, що заявлена потерпілою ОСОБА_1 сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 150000 грн явно перевищує ліміт відповідальності страховика, який передбачено Законом, однак, суд першої інстанції безпідставно відхилив наведені доводи позивача та безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Зазначає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачка обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 було спричинено моральні страждання внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також душевні страждання, перенесені під час ДТП, лікування, а також в реабілітаційний період оздоровлення та відновлення душевних сил і фізичного здоров`я.

Звертає увагу, що позивач просить стягнути моральну шкоду за спричинені душевні страждання після ДТП не лише в процесі лікування, а й в період реабілітаційного оздоровлення потерпілої, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`я потерпілого та не належить до шкоди, заподіяної майну. Тому відповідальність за заподіяну позивачці моральну шкоду, яка полягає в його душевних стражданнях через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути компенсована останнім в цій частині.

Представник відповідача адвокат Новік В.І. подав відзив на апеляційну скаргу та посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 14 вересня 2020 року близько 15 години 50 хвилин у порушення вимог п. 2.3.б), 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, зі змінами та доповненнями, керуючи автомобілем «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 107-112 км/год, що перевищувала максимальну дозволену швидкість у населених пунктах (не більше 50 км/год), по проїзній частині вулиці Спасо-Преображенська у селі Мошни Черкаського району Черкаської області, від міста Черкаси у напрямку міста Канів, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну.

Так, доїжджаючи до буд. АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 побачив автомобіль «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходився біля вказаного будинку на лівому узбіччі відносно напрямку руху автомобіля «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та розпочинав свій рух. Оцінюючи це як небезпеку, ОСОБА_2 застосував екстрене гальмування та допустив виїзд на праве узбіччя, яке прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташоване з нею на одному рівні та не призначене для руху транспортних засобів, по напрямку свого руху, продовжив рух по узбіччю та поблизу будинку № 385 вулиці Спасо-Преображенська у селі Мошни Черкаського району Черкаської області вчинив наїзд на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходилася на правому узбіччі та сиділа на велосипеді марки «Україна», спершись правою ногою на бордюрний камінь.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до висновку судової-медичної експертизи № 02-01/1013 від 17 листопада 2020 року, ОСОБА_1 отримала перелом задньої стінки верхньощелепної пазухи справа з крововиливом в порожнину пазухи (гемостит), перелом правої виличної кістки, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я, та травму голови із забоєм головного мозку легкого ступеню, рану м`яких тканин голови, рану лівого колінного суглобу, рану обох передпліч, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно з висновком експерта № 4/864 від 23 листопада 2020 року порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , а саме вимог пунктів 2.3.б), 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

По даному факту відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальне провадження № 0000757 від 14.09.2020, а його дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2022 року задоволено клопотання представника ТОВ «Нова Пошта» за довіреністю адвоката Дряхлова Є.О., а також захисників обвинуваченого адвокатів Новіка В.І. та Мартьянова В.І., звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 47 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу ТОВ «Нова Пошта», закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000757 від 14.09.2020 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до висновку експерта № 02-01/1013 від 17 листопада 2020 року, у ОСОБА_1 , згідно даних медичної карти, мали місце ушкодження: перелом задньої стінки верхньощелепної пазухи справа з крововиливом в порожнину пазухи (гемосинусит), що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я; перелом правої виличної кістки; травма голови із забоєм головного мозку легкого ступеню, раною м`яких тканин голови; рана лівого колінного суглобу, рана обох передпліч, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 11726 встановлено, що у період з 14 вересня 2020 року до 02 жовтня 2020 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» з основним діагнозом: Т06.8 Інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла. Політравма. ЗЧМТ. Забій головного мозку легкого ступеня тяжкості. Транзиторний парез 6 пари ЧМН праворуч. Імпресійний перелом виличної кістки праворуч. Гемосинусит. Перелом задньої стінки верхньощелепної пазухи. Забійна рана потилиці ліворуч. Забій грудної клітки. Забійна рана лівого колінного суглобу. Численні осаднені рани обох передпліч. Психоорганічний синдром. Неврозоподібний стан.

Відповідно до копії протоколу обстеження КТ головного мозку від 15 вересня 2020 року, підписаного лікарем діагностичного центру ТОВ «Скен Лайф» Шестаковим М.І., за результатами обстеження ОСОБА_1 зроблено висновок: ознаки перелому виличної кістки праворуч з імпресією і гемосинуситом.

Згідно з копією протоколу обстеження КТ головного мозку від 22 вересня 2020 року, проведеного лікарем діагностичного центру ТОВ «Скен Лайф» ОСОБА_6 , за результатами обстеження ОСОБА_1 зроблено висновок: динаміка без виражених змін, ділянок геморагічного вмісту не відмічено. Ознаки конвекситального посилення лікворовмісних просторів. Ознаки збільшення рівня ексудату у правій в.ч. пазусі.

Із копії магнітно-резонансної томографії головного мозку № 35335 від 10 грудня 2020 року, виданої лікарем медичного центру «Євромед» Пчелінцевим М.В., вбачається, що за результатами обстеження ОСОБА_1 зроблено висновок: дрібновогнищеві зміни речовини ГМ, як початкові прояви хронічного порушення мозкового кровообігу, в т.ч. в правій скроневій частці ГМ, субкортикально найбільше вогнище (посттравматичного генезу?). МР-прояви васкулопатії дрібних перфоруючих судин в речовині ГМ, як ознака нестабільної гемодинаміки судин ГМ. Тенденція до формування «порожнього» турецького сідла. Помірно виражена зовнішня гідроцефалія. Об`ємної патології в речовині ГМ на момент обстеження не виявлено.

Відповідно до копії магнітно-резонансної томографії попереково-крижового відділу хребта № 35339 від 10 грудня 2020 року, виданої лікарем медичного центру «Євромед» ОСОБА_7 , за результатами обстеження ОСОБА_1 зроблено висновок: остеохондроз L4-L5 та L5-S1, початковий спондилоз попереково-крижового відділу хребта, спондилоартроз L5-S1. Дегенерація субхондрального кістковомозкового шару тіл хребців L5-S1 за типом Modic II. Дорсальне напівциркулярне випинання м/х диску L4- L5. Лівобічна форамінальна екструзія м/х диску L5-S1 з каудальною міграцією. Рекомендовано: консультацію нейрохірурга.

Згідно з копією медичної карти амбулаторного хворого встановлено, що ОСОБА_1 у період з 08 грудня 2020 року до 16 грудня 2020 року пройшла електроенцефалограму, а також зверталася за консультаціями до лікаря-невропатолога, лікаря-нейрохірурга, психіатра, лікаря-офтальмолога та лікаря-стоматолога.

На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , на території України був забезпечений полісом № 143163096 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним 03 лютого 2020 року між АТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_2 . Ця обставина не заперечується сторонами, однак, у матеріалах справи відсутній зазначений поліс.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що належним відповідачем у даній справі разом із відповідачем повинна бути страхова компанія, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність водія перед третіми особами.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, на яку також посилається і скаржниця у апеляційній скарзі.

Так, Верховним Судом вказано, що страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV.

Статтею 23 Закону № 1961-IV визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

В обґрунтування позовних вимог та в апеляційній скарзі позивач вказувала, що завдана їй моральна шкода пов`язана із тим, що вона зазнала ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відноситься до підстав, визначених статтею 23 Закону 1961-IV.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правильними висновки суду, що з огляду на положення ст. 26-1 Закону № 1961-IV, у страховика, з яким відповідач уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виник обов`язок з відшкодування моральної шкоди, завданої позивачці.

Отже, судом вірно визначено суб`єктний склад даної справи та у зв`язку із незалученням до участі у справі страховика, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Твердження скаржника про незаконність ухвали Черкаського районного суду від 24 лютого 2023 року про відмову у задоволенні заяви позивача про уточнення позовних вимог та залучення співвідповідача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем подано такі заяви із пропуском процесуального строку, встановленого ч. 3 ст. 49 ЦПК України, та позивачкою не ставилось питання про поновлення цього строку.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що позивачка не позбавлена права звернутись до суду із позовом про відшкодування завданої їй моральної шкоди внаслідок ДТП до належних відповідачів із підстав, викладених в заяві про уточнення позовних вимог.

Колегія суддів також не знаходить підстав для скасування обґрунтованого рішення суду із тих підстав, що позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи в загальному порядку, оскільки таке клопотання було подано представником позивача також із пропуском процесуального строку, визначеного чинним цивільним процесуальним законодавством, та заявник не порушував питання про поновлення пропущеного строку.

Крім того, справа, що розглядається не належить до категорії справ, які згідно з частиною 4 статті 274 ЦПК України не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, отже, судом першої інстанції не допущено порушення норм процесуального права під час розгляду даної справи.

Ухвала суду в частині відмови у призначенні судово-психологічної експертизи для визначення конкретного розміру відшкодування моральної шкоди також відповідає нормам цивільного процесуального законодавства, тому вимоги апеляційної скарги в цій частині також є необґрунтованими.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 зверталась до страховика відповідача за виплатою страхового відшкодування, що підтверджується листом страхової компанії від 02 березня 2023 року № 03232/7123, у якому вказано, що за рахунок страхової компанії позивачу згідно із її заявою від 04 грудня 2020 року виплачено залишок майнової шкоди, пов`язаної із втратами на лікування в розмірі 7214 грн, а також моральну шкоду в розмірі 360,70 грн (5 % від суми відшкодування майнової шкоди), підтверджує правильність висновків суду першої інстанції, що у страховика виник обов`язок з відшкодування позивачці моральної шкоди, тому належним відповідачем у даній справі, крім ОСОБА_8 , є ПАТ «СГ «ТАС», як страховик за відповідним договором.

Посилання скаржника на те, що суд не був обмежений у праві самостійно вирішити питання стосовно покладення на страховика частини деліктних зобов`язань в розмірі 5 % від виплаченої суми майнового відшкодування, не ґрунтуються на нормах цивільного процесуального законодавства, відповідно до яких суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 ЦПК України).

Твердження, що судом першої інстанції не враховано, що в ухвалі Черкаського районного суду від 03 листопада 2022 року про закриття кримінального провадження констатовано факт часткового відшкодування відповідачем (обвинуваченим ОСОБА_2 ) майнової шкоди на лікування позивача (потерпілої ОСОБА_1 ) в сумі 11360,76 грн. та жодних посилань на відшкодування страховою компанією майнової шкоди, яка була заподіяна з вини відповідача в ухвалі не було наведено та не акцентовано увагу потерпілої сторони на відповідальності страховика, не впливає на вирішення спору щодо відшкодування моральної шкоди з підстав, викладених у позовній заяві.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийнято правильне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2023 року залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційна скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови на умовах та в порядку, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді