Провадження №6/359/310/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі судового засідання Кулик Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року представник боржника ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій просила визнати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своєї заяви зазначила, що 14.12.2023 між сторонами відбулося примирення. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_4 знову почали проживати разом. Боржник добровільно бере участь в утриманні сина. Отже підстав для примусового стягнення з ОСОБА_1 аліментів припинилось.

В судове засідання 26.12.2023 року сторони не з`явилися.

Представник боржника у поданій заяві просив проводити розгляд заяви без участі його та заявника.

Стягувач ОСОБА_3 направила заяву у якій просила проводити судове засідання без її участі, проти задоволення заяви не заперечила та пояснила, що дійсно між сторонами відбулося примирення та ОСОБА_1 добровільно бере участь в утриманні спільного сина тому вважає, що підстави для примусового стягнення аліментів припинилися.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 13 грудня 2023 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області винесено судовий наказ, яким присуджено стягувати із ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з 12 грудня 2023 року до дня досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435цьогоКодексу.

За приписами частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) з інших причин, що виключають необхідність проведення виконавчих дій за таким виконавчим документом.

Суд наголошує, що за змістом статті 432 ЦПК України дослідженню підлягають не обставини припинення обов`язку за судовим рішенням, а докази припинення такого обов`язку.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документа - судового наказу таким, що не підлягає виконанню заявник посилається на те, що між сторонами відбулося примирення та боржник добровільно бере участь в утриманні спільного сина.

Вказану обставину підтвердив стягував ОСОБА_3 .

Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З акту обстеження житлово-побутових умов від 18.12.2023 року слідує, що за адресою АДРЕСА_1 , проживає: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Факт проживання ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1 підтверджується під час обстеження, що засвідчують свідки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Відновлення між сторонами сімейних правовідносин, а також добровільна участь ОСОБА_1 в утриманні дитини відносяться до інших причин в розумінні ч.2 ст.432 ЦПК України для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Отже, з метою забезпечення юридичної визначеності та запобігання штучного виникнення заборгованості по сплаті аліментів, суд вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню повністю судовий наказ від 13 грудня 2023 року про стягнення з з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 259, 160, 173, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ Бориспільського міськрайонного суду від 13 грудня 2023 року у справі №359/12329/23, яким з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з 12 грудня 2023 року до дня досягнення дитиною повноліття.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Чирка С.С.