Номер провадження: 22-ц/813/5961/23
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Михайлюка О.А. 04 квітня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У червні 2021 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що 27 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №014/0043/74/73990, а з метою забезпечення виконання зобов`язань за даним договором 27 квітня 2007 року між ними також укладено Договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Банк вказує, що з лютого 2012 року він набув право власності відносно цієї квартири, проте, володіти та розпоряджатися зазначеним майном не може, оскільки ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2012 року у справі №1512/3706/2012 було здійснено забезпечення позову шляхом накладення арешту на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 дивізії, загальною площею 42,6 кв.м., у зв`язку із чим позивач вимушений був звернутись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року у задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності сумнівів правомірності набуття Банком права власності на спірну квартиру, аргументувавши такі сумніви лише існуванням кримінального провадження №0004418 від 11 липня 2013 року, хоча на час розгляду та прийняття оскаржуваного судового рішення у матеріалах справи взагалі відсутня актуальна інформація щодо стану розгляду даного кримінального провадження, розпочатого 10 років тому.

Також суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що кримінальним процесуальним законодавством передбачена процедура накладення арешту в рамках кримінального провадження. Тому, якщо б дійсно існувала така необхідність, то у рамках кримінального провадження №0004418 від 11 липня 2013 року відповідними компетентними особами було б здійснено дії з метою накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 дивізії.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог та залишаючи у силі арешт на спірне нерухоме майно, посилаючись лише на існування кримінального провадження №0004418 від 11 липня 2013 року, суд першої інстанції по суті підмінив собою органи досудового розслідування, що є протиправним по відношенню до Банку.

У клопотанні від 05 червня 2023 року ОСОБА_1 просить суд не знімати арешт з квартири АДРЕСА_2 дивізії, на час тривання досудового слідства за кримінальним провадженням №0004418.

Сторони про розгляд справи на 28 листопада 2023 року були сповіщені належним чином, в судове засідання з`явився представник АТ «Райффайзен Банк».

Колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування судом норм матеріального права; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», суд першої інстанції виходив з того, що Банк звернувся до суду з позовними вимогами, не надавши доказів, що Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на теперішній час є власником квартири АДРЕСА_2 , однак враховуючи відкрите кримінальне провадження щодо шахрайських дій ОСОБА_2 , в тому числі і щодо набуття права власності на зазначену квартиру, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з сумнівами щодо правомірності набуття позивачем права власності.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/0043/74/73990, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 60095 доларів США строком до 27 квітня 2027 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 12,85 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 27 квітня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю. О., зареєстрований в реєстрі за номером 1046, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва від 24 лютого 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №90, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г., на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 23 лютого 2012 року, посвідчила 14 вересня 2020 року, що юридичній особі Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» належить на праві власності нерухоме майно, що складається з: квартири АДРЕСА_2 , вартістю 289300,00 гривень, право власності на яку належало ОСОБА_2 , на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 27 квітня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю.О., за реєстровим № 1042, зареєстрованого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в реєстровій книзі 781 пр. на стр.131, що складається в цілому з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 42,6 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягувач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №224724263 від 19 вересня 2020 року, власником квартири загальною площею 42,6 кв.м, житловою площею 25,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до відомостей №А1-123070-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, виданих Акціонерному товариству «Райффазен Банк Аваль» 12 серпня 2022 року, за адресою: АДРЕСА_4 , всього зареєстровано 0 (нуль) осіб.

Також з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2012 року у справі №1512/3706/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2012 року у справі №1512/3706/2012, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, з ОСОБА_2 стягнуто на користь позивача грошову суму у розмірі 335160 гривень та судові витрати у розмірі 3219 гривень.

Іпотека, за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про іпотеку» - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частинами шостою та сьомою статті 3 зазначеного Закону, у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Таким чином, оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя у разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зі змісту наведених приписів Закону України «Про іпотеку» вбачається, що у разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 10 квітня 2018 року у справі N 910/4772/17, від 31 жовтня 2018 року у справі N 923/1105/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі N 905/386/18 (провадження N 12-85гс19) зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Враховуючи встановлені обставини справи та те, що іпотекодержателем та власником спірної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», колегія суддів доходить висновку, що вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (як іпотекодержателя та власника нерухомого майна) про звільнення майна з-під арешту, з метою реалізації прав Банка, як власника нерухомості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись зазначеним майном підлягають задоволенню.

Також з матеріалів справи вбачається, що з витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 0004418, вбачається, що 11 липня 2013 року до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшло звернення ОСОБА_1 щодо шахрайських дій у його відношенні з боку ОСОБА_2 , у зв`язку з чим йому було завдано збиток на суму 303479 гривень.

При цьому, у рамках вказаного кримінального провадження №0004418 від 11 липня 2013 року органом досудового слідства не здійснювалось дій з метою накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 дивізії.

Слідство по даному кримінальному провадженні триває і на теперішній час.

Враховуючи відкрите кримінальне провадження щодо шахрайських дій ОСОБА_2 , в тому числі і щодо набуття права власності на зазначену квартиру, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з сумнівами щодо правомірності набуття позивачем права власності.

Однак, колегія суддів вважає вказаний висновок суду необґрунтованим, оскільки право власності Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на спірну квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку 14 вересня 2020 року, правові підстави набуття такого права ніким не оскаржені та не визнані недійсним, а тому Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на даний час є законним власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, колегія суддів враховує, що обґрунтування судового рішення лише сумнівами щодо правомірності набуття позивачем права власності є припущеннями, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не з`ясував обставини справи, не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, і вказане є підставою для скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року, та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», з наведених вище підстав.

Крім того, на підставі положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у рівних частках на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» підлягають стягненню судові витрати за подання позову та апеляційної скарги в сумі 5675 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року скасувати.

Постановити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту майно - квартиру АДРЕСА_2 , який був накладений на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2012 року у справі №1512/3706/2012.

Стягнути, у рівних частках, з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» () судові витрати в сумі 5675 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 22 грудня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе