ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 674/329/23

Провадження № 22-ц/4820/1327/23

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М., розглянув в порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу №674/329/23 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 квітня 2023 року, в складі судді Сосни О.М., у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про споживчий кредит в розмірі 37250,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.09.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №4052205. Відповідно до пункту 1.2 договору сума кредиту становила 7300,00 грн. Кредит надано терміном на 12 днів з 09.09.2021. Згідно з пунктом 1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 21 вересня 2021 року. Пунктом 1.5.2 договору встановлено, що проценти за користування кредитом складають 1095,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №4052205 від 09.09.2021. Станом на 07.02.2023 сума заборгованості відповідача складає 37250 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення вимоги 15000 грн, заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 17250 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 квітня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит №4052205 від 09.09.2021 станом на 07.02.2023 в розмірі 6825,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Разом з тим, позивачем вимог в порядку частини 2 статті 625 ЦК України не заявлялось. Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000 грн, а також процентів за кредитом в розмірі 1825,00 грн, що включає в себе загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, проценти за користування кредитом та комісію.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з вимогами ЦК України якщо зобов`язання не виконано належним чином, то воно не припиняється, а на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні наслідки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України. З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів на підставі кредитного договору, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення, передбачених статтею 625 ЦК України. Крім того, пунктом 4.2 договору №4052205 передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 08 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та ухвалою суду від 08 червня 2023 року справу призначено до розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подала.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що 09 вересня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №4052205.

Згідно з пунктом 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становила 7300 грн у валюті: Українські гривні.

Відповідно до пункту 1.3. договору кредит надано строком на 12 днів з 09.09.2021 (строк кредитування).

Пунктом 1.4. договору визначено термін (дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 21.09.2021.

Згідно з пунктом 1.5. договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без урахування суми (тіла) кредиту) складають 1825,00 грн в грошовому виразі та 88,550 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 9125,00 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язання.

Відповідно до пункту 1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 730,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Згідно з пунктом 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 1095,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до пункту 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом.

Пунктом 2.2.1. договору передбачено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2 договору, в термін (дату), вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3. договору.

Згідно з пунктом 2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишились до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Додатком №1 до вказаного договору є графік платежів за договором про споживчий кредит №4052205 від 09.09.2021, додатком №2 паспорт споживчого кредиту №4052205.

Згідно з копією довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 16 лютого 2022 року №1506/16-02 ОСОБА_1 09 вересня 2021 року на її картковий рахунок перераховано 7300 грн за договором №4052205.

29 листопада 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу №29-11-102, відповідно до умов якого фактору відступлено право вимоги за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між клієнтом і боржниками.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №29-11-102 від 29.11.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги за кредитним договором №4052205 від 09.09.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 07 лютого 2023 року сума заборгованості ОСОБА_1 за договором №4052205 від 09.09.2021 року складає 6825 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення вимоги 1825 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц зазначила, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Посилаючись на те, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит №4052205 від 09.09.2021 року в розмірі 37250,00 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту, 15000,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 17250,00 грн заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, обґрунтовано виходив з того, що договором про споживчий кредит №4052205 передбачено строк повернення кредиту до 21.09.2021, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії складають 1825 грн, а тому в цьому розмірі підлягають до стягнення проценти за кредитом.

Нарахування відсотків за користування кредитом починаючи з 22.09.2021 року, тобто після закінчення строку повернення кредиту, встановленого в пункті 1.3. договору про споживчий кредит від 09.09.2021 №4052205 та в Графіку платежів, є безпідставним, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування. Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким що відповідає умовам договору та нормам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

ТОВ «Вердикт Капітал» в апеляційній скарзі посилалось, зокрема, на пункт 4.2 договору про споживчий кредит №4052205, згідно з яким у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору.

Проте, звертаючись до суду, підставою позову ТОВ «Вердикт Капітал» визначив саме несплату процентів за користування кредитом (відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України), вимог про застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України стягнення процентів як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, позивач не заявляв, а тому самостійне застосування судом таких наслідків є неприпустимим з огляду на порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України).

Як слідує з наявної в матеріалах справи відомості про щоденні нарахування та погашення, відповідачу ОСОБА_1 нараховувались проценти за користування кредитом в період з 10.09.2021 по 21.09.2021 відповідно до пункту 1.5.2. договору про споживчий кредит, а з 22.09.2021 по 20.11.2021 відповідно до пунктів 1.5.2., 1.6. та 2.3.1.2 договору (а.с. 25, 26).

Також, з наданого ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунку заборгованості вбачається, що нараховані 3% річних та інфляційні збитки за користування грошовими коштами відповідно до статті 625 ЦК України становлять 0,00 грн (а.с. 27).

Отже, в позовній заяві ТОВ «Вердикт Капітал» вимог про стягнення процентів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, не заявляв, а у розрахунку заборгованості зазначено, що заборгованість за відсотками, нарахованими на підставі ст.625 ЦК України становить 0,00 грн.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно, в межах заявлених позовних вимог, встановив фактичні обставини справи та правомірно визначив розмір заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 червня 2023 року.

Судді: Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко