справа № 361/3837/23
провадження № 2/361/2851/23
УХВАЛА

20 травня 2023 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зміну способу стягнення та розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 через систему Електронний суд звернувся до суду з позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який встановлено рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2012 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зменшити розмір аліментів із 25 % до 16,5 %; змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2019 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зменшити розмір аліментів із 25 % до 16,5 %.

У ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. ст. 55, 129 Конституції України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

У розумінні наведених вище норм, реалізація конституційного права, на судовий захист, ставиться у залежність від положень процесуального закону, у даному випадку від норм ЦПК України.

У ч. 1 ст. 188 ЦПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основна вимога).

Згідно із ч. 2 ст. 188 ЦПК України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що об`єднані в одне провадження можуть бути декілька позовних вимог, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших, тобто вони є похідними.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються пов`язаністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же підстав або доказів.

Метою об`єднання позовних вимог є можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Об`єднання непов`язаних між собою вимог в одному позові, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги, є порушенням правил об`єднання вимог.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову є обставини, на яких ґрунтується вимога позивача з посиланнями на докази, що підтверджують ці обставини, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами в цивільному судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги неможливістю сплачувати аліменти, які присуджені до сплати на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на користь ОСОБА_3 на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначені рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2012 року та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2019 року відповідно, що свідчить про те, що позивачем заявлено дві вимоги до двох різних відповідачів, які не пов`язані між собою.

Під час розгляду заявлених позивачем ОСОБА_1 у даному позові вимог, суд має з`ясовувати обставини щодо нецільового витрачання аліментів кожним з відповідачів, зміни їх матеріального або сімейного стану, що є підставами для зменшення розміру аліментів, суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру з визначенням та дослідженням різного кола доказів, пов`язаних із встановленням обставин, тому заявлені вимоги не можуть бути об`єднані в одне провадження та сумісний їх розгляд є неможливим.

Враховуючи наведене, суд вважає, що, пред`явивши вимоги про зміну способу стягнення та розміру аліментів, які стягуються за двома різними рішеннями судів на користь двох різних відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на двох дітей, позивачем ОСОБА_1 порушено правила об`єднання позовних вимог, визначені у ст. 188 ЦПК України, оскільки такі позовні вимоги не пов`язані між собою, підставою виникнення або поданими доказами, такі вимоги не є основними та похідним, вимоги заявлені з різних підстав. Фактично позивачем заявлено дві окремі позовні заяви до різних відповідачів, зареєстроване місце проживання яких є різним, що впливає на територіальну підсудність розгляду даної позовної заяви.

Позивач ОСОБА_1 із власної ініціативи, всупереч вимогам ст. 188 ЦПК України, об`єднав позовні вимоги без дотримання правил їх об`єднання.

При цьому судом не встановлено наявності підстав для застосування норм ст. 188 ЦПК України щодо роз`єднання позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Виходячи з наведеного, враховуючи, порушення ОСОБА_1 правила об`єднання позовних вимог, подана ним позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 175, 177, 185, 188, 259, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зміну способу стягнення та розміру аліментів повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає його повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.