Справа № 464/3037/22
пр.№ 2/464/420/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі судді Шашуріної Г.О.

секретаря судового засідання Гелеш Т.І.,

за участю учасників провадження:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 464/3037/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод у здійсненні користування квартирою,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку, покликаючись на те, що відповідач не проживає у даній квартирі протягом тривалого часу, в утриманні житла участі не бере, особистих речей не має, квартирою не користується і не цікавиться.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 28 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 19 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 11 січня 2023 року прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні користування квартирою, в якому позивач просить зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову покликається, що він за вказаною адресою зареєстрований, однак брати Щокіни його у квартиру не впускають, змінили замок на вхідних дверях, з даного приводу він викликав поліцію. Зазначає, що акти від 31.01.2018, 28.02.2018 та 03.02.2022, у яких зазначено, що він непроживає в квартирі є неналежними та недопустимими доказами.

Ухвалою суду від 11 січня 2023 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Позивачем за первісним позовом подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні зустрічного позову відмовити за безпідставністю.

Ухвалою суду від 25 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання сторін про виклик і допит свідків.

Ухвалою суду від 21 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 про відвід судді Шашуріної Г.О.

Учасники справи у судове засідання призначене на 10:50 год 22 грудня 2023 року не з`явилася, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого. Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 позовні вимоги підтримує та просить задоволити. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 просить у задоволенні первісного позову відмовити та задоволити зустрічний позов.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. (ст.ст.12,81 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Судом установлено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_5 (брати) з грудня 2001 року, відповідач ОСОБА_3 з червня 1997 року.

Окрім цього, у даній квартирі зареєстрована ОСОБА_6 , матір братів, яка, з чим погодились усі учасники справи, госпіталізована до психоневрологічного інтернату, а також до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована ОСОБА_7 , бабця братів Щокіних та матір відповідача ОСОБА_3 .

Указане підтверджується довідками з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Дністер» від 24 жовтня 2011 року та ЛКП «Хуторівка» від 12 вересня 2022 року, довідкою органу соціального захисту від 29 червня 2022 року про отримання позивачем на відповідний догляд за особою допомоги у порядку ст.5 Закону України «Про психіатричну допомогу», а також не заперечується усіма часниками справи.

Відомості про приватизацію чи набуття спірної квартири у власність у матеріалах справи відсутні.

Як унормовано ст.ст.61, 71, 72 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За сформульованими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 454/2025/15-ц, від 21 липня 2021 року у справі № 227/1044/20, від 24 листопада 2021 року у справі № 755/13349/16-ц, при вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Вичерпного переліку поважності причин непроживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

На підтвердження заявлених вимог позивачем долучено до справи акти житлового органу ЛКП «Дністер» від 31 січня 2018 року, від 28 лютого 2018 року та ЛКП «Хуторівка» від 03 лютого 2022 року, складені у присутності сусідів сторін, згідно з якими відповідач у спірній квартирі не проживає.

Аналізуючи надані суду письмові докази, суд частково погоджується із твердженнями відповідача за первісним позовом та відкидає акт від 28 лютого 2018 року, який не підписаний комісією, не підписаний та не затверджений директором комунального підприємства, такий доказ однозначно не може вважатися допустимим. Сумніватися у достовірності інших актів у суду підстав немає. До того ж відповідач сам не заперечує відсутність його особистих речей у спірній квартирі.

Як викладено у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17, цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

За заявою сторони позивача за первісним позовом судом проведено допит свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

ОСОБА_8 як соціальний працівник займалася соціальним обслуговуванням братів, які мали статус дітей-сиріт. Дала суду показання, що на момент огляду спірна квартира перебувала у занедбаному та захаращеному стані, де, окрім дітей, проживали їх мама ОСОБА_6 та бабуся ОСОБА_7 . Відповідач, дядько дітей, у квартирі не проживав, відмовився від піклування над ними. У зв`язку із супроводом їй відомо, що до 2019 року відповідач до спірної квартири не повертався. Ремонт у квартирі проводився за кошти бюджету.

ОСОБА_9 , сусідка позивача, дала показання, що братів Щокіних знає давно, такі виховувалися у складних життєвих умовах. Відповідача не бачила та не знає, а тому підписала акт від 03 лютого 2022 року про його непроживання у квартирі, що відповідає дійсності.

Указані свідки попереджалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання за ст.384 КК України, жодних підстав для недовіри їх показанням під час розгляду справи учасниками не наведено та судом не встановлено, оскільки такі є логічні і послідовні, доповнюють одне одного.

Підсумовуючи наведене, письмові акти та показання свідків у своїй сукупності та взаємозв`язку безумовно доводять, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування нею. До того ж відповідач сам підтверджує даний факт, заявляючи вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою.

З`ясовуючи поважність причин відсутності відповідача понад встановлені строки у житлі та наявність перешкод у користуванні такою квартирою, суд виходить з наступного.

Допитані за клопотанням відповідача за первісним позовом свідки: колишня дружина ОСОБА_10 та сусіди ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не навели суду жодного конкретного факту чинення відповідачу перешкод у користуванні квартирою, підтверджуючи при цьому непроживання відповідача у спірному житлі. Зокрема показання ОСОБА_12 , який ствердив, що підписав акт від 03 лютого 2022 року, якого не читав, не давав суду жодних показань щодо проживання/непроживання відповідача у квартирі, наявності чи відсутності перешкод у користуванні нею. Їх показання є некоткретними та поверхневими, зводяться виключно до ймовірності та припущення, на чому не може ґрунтуватися доказування.

Звернення відповідача до правоохоронних органів у січні та серпні 2022 року щодо недопуску до квартири не беруться до уваги, оскільки свідчать про наявність конфліктних ситуацій та не підтверджують саме фат вчинення перешкод у користуванні житлом. Саме такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 727/10631/20.

Проведення у спірній квартирі у 2021 році ремонту за кошти міського бюджету у розмірі 368 199 грн (лист Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 20 липня 2022 року) та сам факт купівлі ним дверей у 2020 році жодним чином не свідчить щодо його інтересу до квартири та наявності перешкод у її користуванні. Належних доказів сплати за житлово-комунальні послуги у спірній квартирі відповідачем не надано, а долучений ним до справи акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 09 червня 2022 року не підтверджує та не спростовує обставин, які підлягають доказуванню у даній справі.

Аналізуючи вище наведене, відповідачем за первісним позовом не наведено жодних поважних причин та доказів непроживання у спірній квартирі. Обставини справи свідчать, що відповідач з власної волі таку залишив, свідомо та добровільно в ній протягом тривалого часу не проживає. Факт вчинення відповідачу перешкод у користуванні спірним житлом, незважаючи на процесуальний обов`язок, ним не доведений. Саме звернення позивача до суду із зустрічним позовом не свідчить про порушення його цивільного права, таке підлягає доказуванню у встановленому законом порядку.

Таким чином, позовні вимоги позивача за первісним позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України, підлягають до задоволення як такі, що є підставними та обґрунтованими. Водночас, за вимогами п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема про позбавлення права користування житлом. У задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача за первісним позовом слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 992,40 гривень. Судові витрати зі сплати судового збору за зустрічним позовом слід покласти на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

У порядку п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема про позбавлення права користування житлом.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод у здійсненні користування квартирою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 992,40 грн судового збору.

Судові витрати зі сплати судового збору за зустрічним позовом покласти на позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_2

відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2

третя особа: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

третя особа: ОСОБА_6 , РНОКПП невідомий, АДРЕСА_2

третя особа: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, , м. Львів, просп. Червоної Калини, 66

Повне рішення суду складено 27 грудня 2023 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.6 ст.259, ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Г.О.Шашуріна