Справа № 367/6659/21
Провадження №2/367/2001/2023
26 грудня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Мерзлого Л.В.,
за участі секретарі судових засідань Мартинюка Н.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності,-
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 належить 56/100 частин будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 21 травня 1980 року, виданого виконкомом Коцюбинської селищної ради Київської області. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 лютого 2006 року затверджена мирова угода між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно якої ОСОБА_5 належить 56/100 частин будинку АДРЕСА_1 , а саме коридори 2-1, 2-2, житлові кімнати 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, ванна кімната 2-7, кухня 2-8, із зміною поштової адреси - АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 належить 44/100 частин буд. АДРЕСА_1 , а саме: коридор 1-1, житлові кімнати 1-2, 1-3, 1-4, кухня 1-5, із зміною поштової адреси - АДРЕСА_3 . Рішенням виконкому Коцюбинської селищної ради Київської області від 25.06.2004 року №64/2 ОСОБА_5 змінена поштова адреса будинку АДРЕСА_1 на буд. АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 померла, її спадкоємцями є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , свої спадкові права вони не оформили. Згідно вказаної мирової угоди ОСОБА_5 як співвласник 56/100 частин будинку користується вказаними приміщеннями будинку та надвірними спорудами, також і спадкоємці співвласника будинку ОСОБА_6 користуються тими ж приміщеннями та надвірними спорудами, що вказані в мировій угоді. Будинок має окремі входи та окремі комунікації, але за наявності однієї адреси житлового будинку між сторонами виникають складнощі в оформленні юридичних документів, що змушує позивача звернутися до суду.
Ухвалою суду від 13.06.2023 залучено до участі у справі № 367/6659/21 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності - правонаступника позивача - ОСОБА_1 .
18.08.2023 до суду від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, в якій зазначає про те, що позивач бажає зменшити позовні вимоги, враховуючи, що ОСОБА_5 згідно договору дарування від 27.06.2019 відчужив частину надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Попередні співвласники будинку - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розподілили даний будинок в натурі та вирішили даний спір укладенням мирової угоди, яка затверджена ухвалою Ірпінського міського суду Київської області 06 лютого 2006 року.
З урахуванням викладеного, просить суд припинити право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши із спільної часткової власності 56/100 частин будинку, а саме: 2-1 коридор пл.6.6 кв.м, 2-2 коридор пл.3,2 кв.м, 2-3 житлова кімната пл.13,8 кв.м, 2-4 пл.9,9 кв.м. житлова кімната, 2-5 пл. 10,1 кв.м, 2-6 пл. 18,9 кв. м., ванна кімната 2-7 пл.3,4 кв.м, кухня 2-8 кв.м пл.7,3 кв.м, загальною площею 73,2 кв.м, житлова площа 52, 7 кв.м. та надвірні будівлі - гараж-сарай Д, погріб О під Д, вбиральня Ж, вигрібна яма №9 - в окрему цілу частку домоволодіння.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
В судове засідання позивач не з`явилась. До суду представник позивач подала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовну заяву задовольнити в повному обсязі.
У судове засідання відповідачі не з`явились, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялися належним чином, що стверджується оголошеннями про виклик до суду на сайті «Судова влада України».
Інших заяв чи клопотань до суду не надходило.
У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України, відповідачі не скористались своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.
За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, виходив з наступного.
Відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В ч.1 статті 5 ЦПК України, зазначено про те, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_5 належить 56/100 частин будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 21 травня 1980 року, виданого виконкомом Коцюбинської селищної ради Київської області.
20.08.2004 ОСОБА_5 видано технічний паспорт на 56/100 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 лютого 2006 року затверджена мирова угода між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно якої ОСОБА_5 належить 56/100 частин будинку АДРЕСА_1 , а саме коридори 2-1, 2-2, житлові кімнати 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, ванна кімната 2-7, кухня 2-8. ОСОБА_6 належить 44/100 частин буд. АДРЕСА_1 , а саме: коридор 1-1, житлові кімнати 1-2, 1-3, 1-4, кухня 1-5, із зміною поштової адреси - АДРЕСА_3 .
Рішенням виконкому Коцюбинської селищної ради Київської області від 25.06.2004 року №64/2 змінена поштова адреса частини будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 на буд. АДРЕСА_2 .

20.08.2004 ОСОБА_5 видано технічний паспорт на 56/100 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 померла, її спадкоємцями є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , свої спадкові права вони не оформили.

Згідно договору дарування від 27.06.2019 ОСОБА_5 відчужив частину надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та згідно заповіту, складеного 20.10.2021 заповів усе своє майно своїй доньці ОСОБА_1 .

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Так, відповідно до вимог ст. 356 ч. 1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ст. 358 ч. ч. 1 - 3 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до вимог ст. 364 ч. ч. 1 та 3 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 367 ч. ч. 1 та 2 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За положеннями п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» 37 від 04 жовтня 1991 року у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Відповідно до роз`яснень п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна має враховуватись правова природа такої власності, адже співвласникам належать ідеальні частки у праві власності на спільне майно, які є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Поняття реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму.

Оскільки, після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України, право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Виділ частки з майна припиняє право спільної часткової власності лише для особи, яка отримала в натурі свою частку. Отже, поділом є вихід з кола співвласників всіх суб`єктів права, а виділом - лише одного співвласника зі складу більше двох співвласників.

Відповідно до ч. 4 ст.357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Судом встановлено, що між співвласниками домоволодіння уже тривалий час визначено порядок користування та володіння житловим будинком, надвірними будівлями та спорудами. Як вбачається з тексту мирової угоди від 06 лютого 2006 року та ухвали суду, якою затверджено дану мирову угоду, співвласники будинку поділили його в натурі, але право спільної часткової власності припинено не було. Будинок залишився належати співвласникам у відповідних частинах, співвласники не виділилися в окремі домоволодіння, які б складали окрему цілу частину домоволодіння.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту - визнання права.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності є обґрунтованими, обставини, на які посилається позивач підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі ст.ст.15,16,114, 355-358, 364,367 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 247, 263-268 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши із спільної часткової власності 56/100 частин будинку, а саме: 2-1 коридор пл.6.6 кв.м, 2-2 коридор пл.3,2 кв.м, 2-3 житлова кімната пл.13,8 кв.м, 2-4 пл.9,9 кв.м. житлова кімната, 2-5 пл. 10,1 кв.м, 2-6 пл. 18,9 кв. м., ванна кімната 2-7 пл.3,4 кв.м, кухня 2-8 кв.м пл.7,3 кв.м, загальною площею 73,2 кв.м, житлова площа 52,7 кв.м. та надвірні будівлі - гараж-сарай Д, погріб О під Д, вбиральня Ж, вигрібна яма №9 - в окрему цілу частку домоволодіння.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Л.В. Мерзлий