Справа № 234/9375/21
Провадження № 2/202/3234/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 грудня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Василенко М.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

19.07.2021 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до Краматорського міського Донецької області.

Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 25.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2023 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06.092023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 03.05.2019 року нею було передано громадянці ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн., що підтверджується відповідною розпискою від 03.05.2019 року. Згідно вказаної розписки відповідач зобов`язався повернути грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн. до 17.05.2019 року. 13.05.2019 року вона, позивач, надала у борг громадянці ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 150 000,00 грн. з вимогою про повернення вказаних коштів у строк до 31.05.2019 року, що підтверджується відповідною розпискою від 13.05.2019 року. 21.06.2019 року вона, ОСОБА_3 , надала у борг громадянці ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. з вимогою про повернення вказаних коштів у строк до 05.07.2019 року, що підтверджується відповідною розпискою від 21.06.2019 року. 20.08.2019 року гр. ОСОБА_4 надано у борг громадянці ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 70 000,00 грн. з вимогою про повернення вказаних коштів у строк до 03.09.2019 року, що підтверджується відповідною розпискою від 20.08.2019 року.

Як зазначає позивач, 14.06.2021 року вона уклала з гр. ОСОБА_4 договір про відступлення права вимоги, згідно котрого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору у відповідності із розпискою від 20.08.2019 року від ОСОБА_2 про зобов`язання повернути ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 70 000,00 грн.

На момент подачі позову ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 300 000,00 грн. не повернула.

Після встановленого у розписках строку вона, позивач, неодноразово по телефону зверталась до відповідача з проханням повернути кошти. Спочатку остання обіцяла повернути борг, потім на телефонні дзвінки не відповідала. Таким чином, відповідач не виконала своїх зобов`язань за договорами позики.

У зв`язку з викладеним, позивач просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договорами позики у розмірі 300 000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3 000,00 грн.

Позивач в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи від представника позивача, адвоката Шейко К.В., міститься заява про розгляд справи без участі позивача і представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала.

За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.05.2019 року позивачем було передано у позику ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн. із зазначенням кінцевого терміну повернення грошових коштів 17.05.2019 року, що підтверджується відповідною розпискою, виданою відповідачем 03.05.2019 року (а.с.6).

В подальшому позивачем було передано у позику ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 150 000,00 грн. із зазначенням кінцевого терміну повернення грошових коштів 31.05.2019 року, що підтверджується відповідною розпискою, виданою відповідачем 13.05.2019 року (а.с.7).

Крім того, 21.06.2019 року позивачем було передано у позику ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. із зазначенням кінцевого терміну повернення грошових коштів 05.07.2019 року, що підтверджується відповідною розпискою, виданою відповідачем 21.06.2019 року (а.с.8).

Судом також встановлено, що 20.08.2019 року громадянином ОСОБА_4 було передано у позику ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 70 000,00 грн. із зазначенням кінцевого терміну повернення грошових коштів 03.09.2019 року, що підтверджується відповідною розпискою, виданою відповідачем 20.08.2019 року (а.с.9).

Встановлено, що 14.06.2021 року гр. ОСОБА_1 уклала з гр. ОСОБА_4 договір про відступлення права вимоги, згідно котрого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору у відповідності із розпискою від 20.08.2019 року від ОСОБА_2 про зобов`язання повернути ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 70 000,00 грн.

Даних за те, що відповідач виконала свої зобов`язання на час розгляду справи відсутні.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відтак, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 18.09.2013 року у справі 6-63цс13.

Згідно ст. 1049 ЦК України,позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З огляду на встановлене, суд вважає, що є правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за розписками від 03.05.2019 року, 13.05.2019 року, 21.06.2019 року, 20.08.2019 року у розмірі 300 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 03.05.2019 року у розмірі 30 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13.05.2019 року у розмірі 150 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 21.06.2019 року у розмірі 50 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 20.08.2019 року у розмірі 70 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.