Справа №442/4005/23
Провадження №2/442/902/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Крамара О.В.

з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову покликаються на те, що їхні померлі родичі мали земельні ділянки, що належали їм на підставі відповідних державних актів на право власності на земельні ділянки, які розташовані на території Меденицької селищної ради, а вони відповідно мають право на спадщину за законом.

Коли вони звернулись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їм було відмовлено у зв`язку з тим, що у них відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно, внаслідок цього не можуть оформити свої спадкові права, а тому звертаються до суду з даним позовом, просять такий задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

В судове засідання позивачі не з`явилися, однак від них поступили заяви, в яких просять проводити розгляд справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такий задоволити, а тому суд розглянув справу у відсутності позивачів на підставі наявних доказів по справі.

Відповідач - представник Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечують, а тому суд розглянув справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів по справі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що:

Позивач ОСОБА_1 , є дочкою покійної ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.02.2008 року серії НОМЕР_2 виданим відділом реєстрації цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області.

За життя ОСОБА_5 було оформлено право власності на земельні ділянки площею: 0,6385 га кадастровий номер :04:000:0325 та 0,3781 га. кадастровий номер :02:000:0209, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.10.2005 року виданого Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою за зареєстровано в реєстрі за № 3180.

06 червня 2011 року звернулася до державного нотаріуса Дрогобицької державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва в порядку спадкування за законом, однак нотаріусам було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

Єдиним спадкоємцем після смерті матері ( ОСОБА_5 ), є лише вона, так як брат ОСОБА_6 та сестра ОСОБА_7 відмовляються від прийняття спадщини в її користь, про що свідчать відповідні заяви.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 , є таким спадкоємцем першої черги за заповітом, який вступивши у володіння та управління спадковим майном, що належало матері, фактично прийняла спадщину.

Позивач ОСОБА_2 є онуком покійної бабці ОСОБА_8 , як померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.06.2007 року, скрії НОМЕР_3 виданого Вороблевицькою сільською радою.

11.01.1999 його бабцею було складено заповіт, про те, що усе майно заповідає йому ОСОБА_9 .

За життя бабцею було набуто у власність житловий будинок у АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.12.1998, а також земельні ділянки площею 0,8330 га кадастровий номер :04:000:0139 та земельну ділянку площею 0,9688 га кадастровий номер :04:000:0497.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 , є таким спадкоємцем за заповітом, який вступивши у володіння та управління спадковим майном, що належало бабці, фактично прийняв спадщину

Позивач ОСОБА_3 є онучкою покійної ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.09.2001 виданого Вороблевицькою сільською радою.

Інших спадкоємців після смерті бабці не має, так її дідусь ОСОБА_11 (чоловік покійної бабці) помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а її батько (син покійної бабці) ОСОБА_12 відмовляється від прийняття спадщини в її користь, про що свідчить заява від 16.03.2023.

За життя бабцею було оформлено право власності на житловий будинок у АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданого 30.12.1998 року Дрогобицькою державною адміністрацією, а також, земельні ділянки площею 0,3207 га кадастровий номер :03:000:0189 та земельну ділянку площею 1,0361 га. кадастровий номер :03:000:0315.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 , є таким спадкоємцем за законом, яка вступивши у володіння та управління спадковим майном, що належало бабці, фактично прийняла спадщину.

Позивач ОСОБА_4 , є племінником ОСОБА_13 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 його тітка ОСОБА_13 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданого 13.01.2007 року Вороблевицькою сільською радою Дрогобицького району.

13.09.1996 тіткою ОСОБА_13 було складено заповіт, де усе майно на випадок смерті заповіла йому ( ОСОБА_4 ).

За життя тіткою набуто у власність житловий будинок у АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок виданого 28.04.1989 Виконавчим комітетом Дрогобицької районної ради.

29.04.2017 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Теплою М.Ю. заведено спадкову справу, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 47590056. Видати свідоцтво про право на спадщину не видається за можливе через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу.

Факт постійного приживання Спадкоємця та спадкодавця підтверджується копією паспорта спадкоємця, з якого вбачається про те, що останній на момент смерті був зареєстрований разом із спадкодавцем.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 , є таким спадкоємцем за заповітом, який вступивши у володіння та управління спадковим майном, що належало бабці, фактично прийняв спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до положень ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно дост. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В пункті 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до частини 1 статті 1267, частини 1 статті 1278ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, а згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вище наведене, зокрема те, що позивачі на підставі закону є єдиними спадкоємцями, які прийнялм спадщину та після смерті спадкодавців вчинили усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від них причин у видачі такого їм було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 81, 206, 247, 258, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) право власності на земельні ділянки площею 0,6385 га кадастровий номер :04:000:0325 та земельну ділянку площею 0,3781 га кадастровий номер :02:000:0209, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки площею 0,8330 га кадастровий номер :04:000:0139 та земельну ділянку площею 0,9688 га кадастровий номер :04:000:0497.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) право власності на житловий будинок у АДРЕСА_2 , а також, земельні ділянки площею 0,3207 га кадастровий номер :03:000:0189 та земельну ділянку площею 1,0361 га кадастровий номер :03:000:0315.

Визнати за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_10 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) право власності житловий будинок у АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_13 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення рішення - 27.06.2023.

Суддя О.В. Крамар