Справа № 946/8897/23
Провадження № 2/946/3541/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ізмаїл цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики та визнання права власності, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 09.04.2023 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені договори позики грошових коштів. Так, ОСОБА_1 було передано ОСОБА_3 5000,00 доларів США. Позика була видана безпроцентно із строком повернення до 01.11.2023 року. Так само, ОСОБА_2 було передано ОСОБА_3 5000,00 доларів США. Позика була видана безпроцентно із строком повернення до 01.11.2023 року. На підтвердження укладення договорів позики, а також, на підтвердження одержання грошових коштів у позику ОСОБА_3 були написані власноручно розписки, оригінали яких були передані позивачам. Позичальниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх зобов`язання були виконані у повному обсязі, що підтверджується розписками відповідача про отримання грошових коштів. Однак, зобов`язання ОСОБА_3 щодо своєчасного повернення грошових коштів виконано не було. Так, станом на сьогоднішній день, відповідачкою не було сплачено жодної гривні у рахунок погашення її заборгованості за договорами позики від 09.04.2023 року, ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 . Зважаючи на те, що договорами позики був передбачений термін повернення 01.11.2023 року, то, починаючи з 02.11.2023 року, у відповідачки виникає заборгованість, а у позивачів виникає право звертатись до суду із вимогою про її стягнення, адже добровільно ОСОБА_3 не виконує взяті на себе зобов`язання. Офіційний курс НБУ гривні до долару США на день подання позовної заяви складає 36,0779 грн. за один долар НБУ гривні до долару. Отже, всього ОСОБА_3 має сплатити 5000,00 доларів США х 36,1779 грн. / дол. США = 180 389,50 грн. на користь ОСОБА_1 та 180 389,50 грн. на користь ОСОБА_2 . Окрім того, 10.04.2023 року між сторонами були укладені два попередні договори купівлі-продажу нерухомого майна, один між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , другий між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . За вказаними попередніми договорами купівлі-продажу ОСОБА_3 зобов`язалась укласти в строк до 31.10.2023 року основний договір купівлі-продажу, за яким зобов`язалася передати у власність позивачів по 1/6 частині нежитлового приміщення №2, розташованого у будинку по АДРЕСА_1 . На виконання своєї частини зобов`язань за вказаними попередніми договорами купівлі-продажу нерухомого майна, позивачі передали у власність відповідачці грошові кошти у розмірі 5000,00 доларів США кожний. На підтвердження цього факту ОСОБА_3 10.04.2023 року власноруч були написані розписки. ОСОБА_3 за вказаними договорами зобов`язалася привести у відповідність правовстановлюючі документи на зазначену нерухомість та посвідчити нотаріально договори купівлі-продажу (основні договори) у строк до 31.10.2023 року. Однак, у вказаний строк вона не виконала своїх зобов`язань за договорами та основні договору купівлі-продажу нерухомого майна укладені не були, адже, нею так і не були приведені у відповідність правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Враховуючи викладене, позивачі просять суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 180 389,50 гривень 50 коп., стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 180 389,50 гривень 50 коп., визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду сповіщені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Представник позивачів адвокат Драганов Д.М. надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглядати справу у його відсутність.

Відповідачка в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду сповіщений належним чином. 19.12.2023 року представник відповідачки адвокат Соколова Г.М. надала суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що дійсно, 09.04.2023 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені договору позики грошових коштів. Так, ОСОБА_1 було передано ОСОБА_3 5000,00 доларів США та ОСОБА_2 було передано ОСОБА_3 5000,00 доларів США. Позики були видані безпроцентно із строком повернення до 01.11.2023 року. ОСОБА_3 були написані власноручно розписки, оригінали яких були передані позивачам. Через складне матеріале становище своєчасно повернення грошових коштів виконано не було. Окрім того, 10.04.2023 року між сторонами були укладені два попередні договори купівлі-продажу нерухомого майна: один між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , другий між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . За вказаними попередніми договорами купівлі-продажу ОСОБА_3 зобов`язалась укласти в строк до 31.10.2023 року основний договір купівлі-продажу, за яким зобов`язалася передати у власність позивачів по 1/6 частині нежитлового приміщення №2, розташованого у будинку по АДРЕСА_1 . Щодо стягнення з неї на користь позивачів грошових коштів відповідачка не заперечує, але щодо визнання права власності на 1/6 частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 відповідачка заперечує, оскільки визнання права власності за розпискою в судовому порядку не є можливим, оскільки розписка не є правочином, який надає законних підстав для визнання права власності на нерухомість. У зв`язку із чим позовні вимоги позивачів в частині визнання права власності на частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , не є законними та не можуть бути задоволені судом. Представник відповідачки адвокат Соколова Г.М. просила суд розглянути справу у її відсутність та у відсутність відповідачки.

Згідно з ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

В судовому засіданні встановлено, що 09.04.2023 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 5000,00 доларів США, та від ОСОБА_2 5000,00 доларів США, що підтверджується розписками від 09.04.2023 року (а.с.16, 17) та не заперечується відповідачкою, та, у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню.

Зазначені договори позики грошей відповідають вимогам ст.1047 ЦК України, оскільки укладені в письмовій формі.

Відповідно до умов договорів позики (розписок), позики були видані безпроцентно із строком повернення до 01.11.2023 року.

Позичальниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх зобов`язання були виконані у повному обсязі, що підтверджується розписками відповідачки про отримання грошових коштів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку щодо укладення відповідачкою з позивачами договорів позики.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Як вбачається з умов договорів позики грошей відповідачка зобов`язалася повернути борг до 01.11.2023 року.

Відповідачкою на день подання позову до суду суми боргів не повернуті, що не заперечується відповідачкою.

10.04.2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були укладені попередні договори купівлі-продажу нерухомого майна (а.с.4, 5).

Відповідно до умов вказаних попередніх договорів купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_3 зобов`язалась укласти в строк до 31.10.2023 року основний договір купівлі-продажу, за яким зобов`язалася передати у власність позивачам по 1/6 частині нежитлового приміщення №2, розташованого у будинку по АДРЕСА_1 (п.2.1. договорів).

На виконання своєї частини зобов`язань за вказаними попередніми договорами купівлі-продажу нерухомого майна, позивачі передали у власність відповідачці грошові кошти у розмірі 5000,00 доларів США кожний, про що 10.04.2023 року ОСОБА_3 власноручно були написані розписки (а.с.6, 7).

Згідно вказаних договорів ОСОБА_3 зобов`язалася передати позивачам правовстановлюючі документи на зазначену нерухомість та посвідчити нотаріально договори купівлі-продажу (основні договори) у строк до 31.10.2023 року.

Однак, у вказаний строк вона не виконала своїх зобов`язань за договорами та основні договору купівлі-продажу нерухомого майна укладені не були, що не заперечується відповідачкою.

Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України).

Позивачем наданий розрахунок боргів за договорами позики із розрахунку за 1 долар США - 36,0779 грн., проти якого відповідачка не заперечує.

Таким чином, сума боргу за договором позики грошових коштів від 09.04.2023 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що становить 5 000,00 долари США, в гривневому еквіваленті становить 5 000,00 х 36,0779 = 180 389,50 грн.

Також, сума боргу за договором позики грошових коштів від 09.04.2023 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що становить 5 000,00 долари США, в гривневому еквіваленті становить 5 000,00 х 36,0779 = 180 389,50 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 180 389,50 гривень 50 коп., та на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 180 389,50 гривень 50 коп. відповідачкою визнаються у повному обсязі.

За таких обставин, виходячи з диспозитивності судового процесу, враховуючи, що відповідачкою позовні вимоги в частині стягнення суми боргів визнані, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 180 389,50 гривень 50 коп., та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 180 389,50 гривень 50 коп., підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/6 частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ч. 5 ст. 656 ЦК України (предмет договору купівлі-продажу) вказує, що особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 27.03.2019 року у справі №759/11654/13-ц: «Оскільки боргова розписка у частині забезпечення виконання зобов`язань укладена в простій письмовій формі і нотаріально не посвідчена, як того вимагають вказані норми матеріального права, тому відповідно до вимог частини першої статті 220 ЦК України цей договір у частині забезпечення виконання зобов`язань позикодавця щодо передачі права власності на нежитлову будівлю, квартиру у випадку невиконання зобов`язань за договором позики, є нікчемним і не створює правових наслідків для сторін. Боргова розписка від 03.04.2023 року, в якій особа у рахунок погашення боргу за договором позики зобов`язалася передати вказане нерухоме майно, не є правочином, який надає законні підстави для визнання за позивачем право власності на зазначене нерухоме майно в судовому порядку».

Таким чином, визнання права власності за розпискою в судовому порядку не є можливим, оскільки розписка не є правочином, який надає законних підстав для визнання права власності на нерухомість.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/6 частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , не підлягають задоволенню.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 180 389,50 гривень 50 коп., та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 180 389,50 гривень 50 коп.

В іншій частині позову відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 83, 95, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 509, 525, 526, 545, 611, 627, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , до ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , про стягнення боргу за договорами позики та визнання права власності задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », грошові кошти в сумі 180389,50 (сто вісімдесят тисяч триста вісімдесят дев`ять гривень п`ятдесят копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », на користь ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_3 », грошові кошти в сумі 180389,50 (сто вісімдесят тисяч триста вісімдесят дев`ять гривень п`ятдесят копійок) гривень.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », судовий збір в сумі 1804,00 (одна тисяча вісімсот чотири гривні нуль копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », на користь ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_3 », судовий збір в сумі 1804,00 (одна тисяча вісімсот чотири гривні нуль копійок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко