ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

27 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 липня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулося до суду із вказаним позовом, який обґрунтовувало тим, що позивач є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачі зареєстровані та є співвласниками даної квартири та, відповідно, споживачами послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води, які постачає позивач.

Вказував, що відповідно до ч.7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води, послуг з водовідведення, що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал» - позивача, як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Після розміщення Повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на адресу позивача - ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від відповідачів не надходило.

Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Зазначає також, що відповідачі в порушення умов договору зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.08.2017 року по 30.09.2022 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконали належним чином, внаслідок чого у них виникла заборгованість у розмірі 32 985,39 грн., заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку в розмірі 30,73 грн., заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування 477,88 грн.

Також, вказує, що у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язана сплатити на користь ПАТ «АК «Київводоканал» 3% річних в розмірі 2 377,13 грн., інфляційних втрат в розмірі 11 687,33 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 липня 2023 року позов задоволено частково та, з урахуванням строків позовної давності, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 10 495,90 грн., 3% річних у розмірі 210 грн., інфляційні втрати у розмірі 806,68 грн. та судовий збір в розмірі по 1 240,50 грн відповідно з кожного.

Не погоджуючись із цим рішенням в частині відмовлених вимог, ПАТ «АК «Київводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне та неправильне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що місцевий суд не врахував, що у зв`язку з запровадженням в Україні карантину, встановленого з метою запобігання поширенню Covid 19, строк позовної давності продовжено на строк дії карантину, а відтак вказує на неправильне застосування місцевим судом строку позовної давності.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вказує, що нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат у період дії воєнного стану є незаконним, а тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Від представника ПАТ «АК «Київводоканал» надійшли пояснення, в яких він заперечує проти доводів відзиву на апеляційну скаргу та просить апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачі належним чином свої зобов`язання за договором не виконують, з них підлягає стягненню заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення, з урахуванням строків позовної давності, за період з січня 2021 року по 30 вересня 2022 року у розмірі 10 495,90 грн., 3% річних у розмірі 210 грн., інфляційні втрати у розмірі 806,68 грн, а в решті позовних вимог відмовлено.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції, в частині відмовлених вимог та застосування строків позовної давності, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) щодо надання ПАТ «АК «Київводоканал» (перейменоване у ПрАТ «АК «Київводоканал») послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Вказаним повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору.

Окрім того, вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

Відповідно до копії довідки щодо інформації про право власності на майно від 25.01.2022 р. №062/14-992 (И-2022) Комунального підприємства Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», зазначено, що згідно з даними реєстрових книг квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 13.03.1995 року.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору, оскільки після розміщення повідомлення та Договору у вищевказаній газеті на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», сторона відповідача не надала жодних повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору.

Відповідачі житлово-комунальними послугами по утриманню будинків і споруд, прибудинкових територій та послугами з управління багатоквартирним будинком користуються в повній мірі, жодних претензій, щодо, якості та кількості наданих послуг не надавали.

Відповідачі в порушення умов договору, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.08.2017 року по 30.09.2022 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконали належним чином, внаслідок чого у них виникла заборгованість у розмірі 32 985,39 грн., заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку в розмірі 30,73 грн., заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування 477,88 грн, що підтверджується розрахунком (а.с.16-17).

Відповідно до положень статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Таким чином, зазначені обставини дають підстави для висновку про те, що між позивачем і відповідачами, склалися фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого водопостачання, відповідачами належним чином не виконувалися обов`язки по оплаті житлово-комунальних послуг, що спричинило виникнення заборгованості, а відтак підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку та з внесення плати за абонентське обслуговування.

Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опаленняпостачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, (що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Відповідно до п.18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В суді першої інстанції відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п.51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). За зобов`язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання зобов`язань, позовна давність за вимогами кредитора про стягнення грошових коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі, а за періодичними платежами з моменту несплати окремого платежу.

Як зазначалося вище, у відповідачів наявний обов`язок проводити оплату вартості спожитих комунальних послуг щомісяця, а відтак строк позовної давності починає перебіг з моменту несплати кожного окремого платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулось до суду з вказаним позовом у грудні 2022 року.

Судом першої інстанції зроблено висновок, що за період з серпня 2017 року по січень 2021 року позивач пропустив строк звернення до суду з позовом, а тому в цій частині позовних вимог суд відмовив у зв`язку зі спливом позовної давності.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування позовної давності з січня 2021 року, оскільки місцевим судом не враховано, що Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" було установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.

Разом з цим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантів у зв`язку з поширення корона вірусної хвороби (Covid 19)» №540-IX від 30.03.2020 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 такого змісту: «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Таким чином, у даному випадку, колегія суддів вважає, що строк позовної давності починається з березня 2017 року, а позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.08.2017 року по 30.09.2022 року, а тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності, а позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з серпня 2017 по січень 2021 року підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат у період дії воєнного стану є незаконним, відхиляються колегією суддів як необґрунтовані, з огляду на те, що з розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховані три процента річних та інфляційні втрати за період з серпня 2017 року по лютий 2022 року, тобто до введення в Україні воєнного стану.

З огляду на викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку щодо відмови частини позовних вимог у зв`язку із спливом позовної давності, а тому рішення суду першої інстанції в частині відмовлених вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог.

У зв`язку із скасуванням судового рішення і задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідачів і витрати позивача по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги пропорційно задоволених вимо

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 липня 2023 року в частині відмовлених вимог скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (м. Київ, вул. Лейпцизька, 1А, ) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 22 998,10 грн., 3% річних у розмірі 2 167,13 грн., інфляційні втрати у розмірі 10 880,65 грн., а всього 36 045 (тридцять шість тисяч сорок п`ять) гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (м. Київ, вул. Лейпцизька, 1А, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі по 1 860 (одну тисячу вісімсот шістдесят) гривень 75 копійок з кожної.

В іншій частині оскаржуване рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: