У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1404/18

29 червня 2023 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О. О., секретаря судового засідання Двібородчин І.В., заявника ОСОБА_1 розглянувши скаргу ОСОБА_1 (боржник), заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу ДВС в м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гвоздецька Руслана Володимирівна, ОСОБА_2 (стягувач) на дії старшого державного виконавця, про скасування постанови ВП N 58298016 від 20 січня 2023 року про арешт майна боржника,

в с т а н о в и в :

21 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою про скасування постанови ВП №58298016 від 20 січня 2023 року про арешт майна боржника.

Скарга мотивована тим, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2018 року у справі №338/1404/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на утримання дітей позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття.

На виконання рішення суду було видано виконавчий лист №388/1404/18 від 29 січня 2019 року. По цьому виконавчому листу Івано-Франківським відділом ДВС ГТУЮ в Івано- Франківській області було відкрито виконавче провадження №58298016 від 07 лютого 2019 року.

Постановою державного виконавця про звернення стягнення на пенсію, та інші доходи боржника від 11 лютого 2019 року у виконавчому провадженні №58298016 передбачено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину що місячно до досягнення старшою дитиною повноліття.

08 червня 2023 року заявником нарочно до ВДВС в м. Івано-Франківську, отримано письмову відповідь від 08 червня 2023 року №В-19/102138 зі змісту якої вбачається, що його заява від 18 травня 2023 року розглянута, повідомлено що державним виконавцем долучено до матеріалів виконавчого провадження квитанції про погашення ним заборгованості за 2022 рік та враховано в рахунок погашення заборгованості по аліментних платежах.

Згідно із розрахунку зі сплати аліментів, станом на 01 червня 2023 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Одночасно листом від 08 червня 2023 року заявника повідомлено, що у відповідності до п.7 ч.4ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Як зазначив державний виконавець у вказаному листі у зв`язку із тим, що заявником допускалась заборгованість по аліментних платежах та у поданій заяві чітко не визначено майно, з якого необхідно зняти арешт, ВДВС змушений відмовити у знятті арешту, який був накладений постановою ВП N 58298016 від 20 січня 2023 року.

Заявник вважає, що така відмова не грунтується на законі та порушує його права, оскільки на цей час заборгованість по аліментам відсутня, а у відповідності до п.7 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, а саме звернення стягнення на його пенсію за вислугою років, як пенсіонера МВС.

В зв`язку із викладеним, просив суд скасувати оскаржувану постанову державного виконавця.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2023 року скаргу ОСОБА_1 прийнято до розгляду.

28 червня 2023 року до суду надійшов відзив на скаргу, який мотивований наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Водночас вказана стаття містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених частиною другою статті 71 Закону № 1404-У1ІІ, слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

11 січня 2023 року стягувач ОСОБА_2 подала довідку про нарахований дохід ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_1 . При здійсненні розрахунку, встановлено наявну заборгованість зі сплати аліментів за період з 26.02.2022 р. по 31.08.2022 р., а саме в сумі 38617 гри. (з врахуванням переплати 8 688 грн.), шо перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

На підставі чого 20 січня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

Скаржник вимагає скасувати постанову про накладення арешту від 20 січня 2023 року безпідставно, оскільки на момент винесення такої постанови, існувала заборгованість, що перевищувала заборгованість за три місяці.

На заяву ОСОБА_1 від 18 травня 2023 року про зняття арешту з майна, відділом надано відповідь, що враховуючи той факт, що боржником допускалась заборгованість по аліментних платежах, яка не погашалась тривалий час та те, що ОСОБА_1 чітко не визначено мано, з якого необхідно зняти арешт, відділ вимушений відмовити у знятті арешту з майна. Тому з метою забезпечення виконання рішення суду в майбутньому, арешт із всього майна боржника не знято та постанову від 20 січня 2023 року не скасовано. У задоволенні скарги просить відмовити.

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник державної виконавчої служби та представник стягувача в судове засідання по розгляду скарги не з`явились, їх неявка відповідно ч.2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у відділу ДВС в м. Івано-Франківську Західного МРУЮ перебуває виконавче провадження № 58298016 відкрите 07 лютого 2019 року, з примусового виконання виконавчого листа №338/1404/18, виданого 29 січня 2019 року Богородчанським районним судом Івано-Франківської області. Згідно із вказаного листа з ОСОБА_1 стягуються на користь на користь ОСОБА_2 на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття.

По вказаному виконавчому провадженню державним виконавцем 20 січня 2023 року винесено постанови, якими накладено арешт на все майно, що належить боржнику, а також на грошові кошти у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору в сумі 38617,35 грн. Названі постанови направлено боржнику.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Порядок стягнення аліментів визначається статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з ч.2 цієї статті за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Таким чином, аналіз норми ст. 71 Закону дає підстави вважати, що для накладення державним виконавцем арешту на майно боржника необхідна наявність заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Встановлено, що станом на дату винесення оскаржуваної постанови від 20 січня 2023 року про арешт майна боржника у боржника ОСОБА_1 була наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 26 лютого 2022 року по 31 серпня 2022 року у сумі 38617 грн. (з врахуванням переплати 8 688 грн), що перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

Враховуючи вказане, державним виконавцем правомірно винесено постанову від 20 січня 2023 року про накладення арешту на майно та кошти боржника, що підтверджено також постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 травня 2023 року по судовій справі №338/1404/18 (а.с.23-26).

Як зазначає у своїй скарзі боржник ОСОБА_1 , ним було здійснено повне погашення заборгованості та станом на 01 червня 2023 року така заборгованість відсутня.

08 червня 2023 року заявником нарочно до ВДВС в м. Івано-Франківську, отримано письмову відповідь від 08 червня 2023 року №В-19/102138 зі змісту якої вбачається, що його заява від 18 травня 2023 року розглянута, повідомлено, що у зв`язку із тим, що заявником допускалась заборгованість по аліментних платежах та у поданій заяві чітко не визначено майно, з якого необхідно зняти арешт, ВДВС змушений відмовити у знятті арешту майна, який був накладений постановою ВП N 58298016 від 20 січня 2023 року.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, крім іншого, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Як зазначає боржник ОСОБА_1 звернення стягнення на його пенсію за вислугою років, як пенсіонера МВС, забезпечить реальне виконання рішення суду про стягнення аліментів та необхідність в арешті всього майна відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.

Разом з цим, боржником ОСОБА_1 незважаючи на повне погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, належними доказами не доведено, що виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Так, не надано відповідні докази про розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на цей час враховуючи розмір його доходів, що він отримує пенсію за вислугою років, як пенсіонер МВС її розмір та відповідно, що він є достатній для забезпечення виконання судового рішення.

Таким чином, порушення вимог закону, при винесенні державним виконавцем оскаржуваної постанови про арешт майна боржника та відмови у скасуванні цього арешту, які могли би бути підставою для задоволення скарги судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 про скасування постанови ВП №58298016 від 20 січня 2023 року про арешт майна боржника є не обґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 12, 81, 259, 263, 265, 268, 279,447-451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 (боржник), заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу ДВС в м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гвоздецька Руслана Володимирівна, ОСОБА_2 (стягувач) на дії старшого державного виконавця, про скасування постанови ВП N 58298016 від 20 січня 2023 року про арешт майна боржника - відмовити.

Повний текст ухвали суду складено 03 липня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: