Справа № 536/203/23
Провадження № 2/536/281/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Клонової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, місцезнаходження: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Піщане, вул. Київська, 104, про визнання права власності в порядку спадкування,-

Встановив:

До Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку спадкування, в обґрунтування якої позивачем вказано, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті його тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на будинок садибного типу, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.1971 року та запису у погосподарській книзі, проте за життя ОСОБА_2 право власності на зазначений будинок зареєстровано не було. З огляду на те, що в позивача відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, які відповідають вимогам законодавства, тому з вищевикладених причин Першою Полтавською державною нотаріальною конторою Полтавської області йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 лютого 2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано час на усунення недоліків.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 березня 2023 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2023 року за клопотанням позивача було витребувано докази по справі.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 травня 2023 року за клопотанням позивача було замінено первісного відповідача Максимівську сільську раду Кременчуцького району Полтавської області на належного відповідача Піщанську сільську раду Кременчуцького району Полтавської області.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 червня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач Піщанська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області уповноваженого представника до суду не направили, надіславши на адресу суду заяву про розгляду справи за відсутності їх представника.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до заповіту ОСОБА_2 від 13 листопада 1995 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Максимівської сільської ради Крівченко О.В., номер в реєстрі нотаріальних дій 255 (а.с.10), номер у Спадковому реєстрі 50302253 згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 11, 71), ОСОБА_2 заповіла усе своє майно племіннику ОСОБА_1 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 03 березня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

За змістом статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до 1 ч. ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно досліджених копій матеріалів спадкової справи № 165 (а.с. 65-80), ОСОБА_1 15 квітня 2009 року, тобто у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, звернувся до Першої Полтавської державної нотаріальної контори Полтавської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Першої Полтавської державної нотаріальної контори Полтавської області Рой Т.В. від 17 вересня 2016 року, спадкова справи після смерті ОСОБА_2 заведена 15.04.2009 за № 165/2009 на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом від 15.04.2009, від інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили (а.с. 77).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до постанови державного нотаріуса Першої Полтавської державної нотаріальної контори Полтавської області Рой Т.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 вересня 2016 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки спадкодавцем право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с.13).

З довідки Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Полтавської обласної ради №61/3283 від 07.09.2016 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстроване нерухоме майно (а.с.12б).

З копії договору купівлі-продажу від 04 жовтня 1971 року, нотаріально посвідченого виконавчим комітетом Максимівської сільської Ради Кременчуцького району Полтавської області, вбачається, що ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 придбала житловий будинок, що знаходиться в с. Максимівка та належить продавцю ОСОБА_4 на підставі запису в погосподарчій книзі під № 184 (а.с.22).

У довідці виконавчого комітету Максимівської сільської ради № 524 від 31 серпня 2011 року вказано, що згідно запису погосподарської книги Максимівської сільської ради № 154 за ОСОБА_2 лічиться житловий будинок 1953 року побудови і господарські будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , та розташовані на земельній ділянці комунальної власності площею 0,25 га в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області (а.с.12).

В технічному паспорті на об`єкт нерухомого майна №ТІ01:7772-6202-7322-3605, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , виготовленому 15 вересня 2022 року, зазначена схема розташування будівель та споруд, план будинку, експлікація приміщень будинку садибного типу та характеристика будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, а саме: літ. А, а, аг - житловий будинок, загальною площею 34,5 кв.м., житловою площею 8,4 кв.м., літ. Б сарай, літ.ф-т фундамент, №1 ворота (а.с.14-21).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 825/02-22 від 07 вересня 2016 року, в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області назву вулиці «Комсомольська» змінено на « АДРЕСА_2 » (а.с.12а).

Згідно довідки Піщанської сільської ради від 18.04.2023 № 10-11.6/228, у зв`язку з проведеною інвентаризацією будинків в селі Максимівка Кременчуцького району Полтавської області, змінилася поштова адреса будинку, який належить ОСОБА_2 , а саме: було « АДРЕСА_3 », стало: « АДРЕСА_2 » (а.с.63).

Також, судом було досліджено інвентаризаційну справу на житловий будинок АДРЕСА_3 , який рахується за ОСОБА_2 , із якої вбачається, що ОСОБА_2 у 1990 році здійснювала замовлення № 2028 на виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів житлово-комунального господарства за адресою: АДРЕСА_3 . Також, за замовленням ОСОБА_2 14 вересня 1990 було складено оціночний акт №1 на будинок літ.А по АДРЕСА_3 та оціночний акт на господарсько-побутові побудови та внутрішньодворові побудови домоволодіння АДРЕСА_3 .

14 вересня 1990 року було складено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_2 , яке, згідно експлікації до схеми розташування будівель та споруд, складалося з: літ. А, а- житловий будинок, літ. Б сарай, № 1-2- огорожа, Ж - вбиральня (а.с.49-54).

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до ч. 3.ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникають з моменту такої реєстрації.

Однак згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось, зокрема, питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Ввідповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. А отже записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки Виконавчого комітету Максимівської сільської ради №524 від 31 серпня 2011 року, згідно запису погосподарської книги Максимівської сільської ради №154 за ОСОБА_2 лічиться житловий будинок 1953 року побудови і господарські будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , та розташовані на земельній ділянці комунальної власності площею 0,25 га в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області, тобто виникнення права власності на вищевказане майно не залежить від державної реєстрації.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Судом встановлено, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_4 , який увійшов до складу спадщини, за спадкодавцем ОСОБА_2 підтверджується записами в погосподарських книгах сільської ради, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року, у сукупності з технічним паспортом на домоволодіння та договором купівлі-продажу будинку від 04 жовтня 1971 року.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Іншим шляхом встановити своє право ОСОБА_1 позбавлений можливості, оскільки нотаріус відмовив йому в оформленні права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки за спадкодавцем на спадкове майно не зареєстроване право власності у встановленому законом порядку.

Таким чином, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, беручи до уваги, що позивач ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка за життя була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 331,392, 1216-1218,1223, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 2-4, 12,13,76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 34,5 кв.м., житловою 8,4 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 04 липня 2023 року.

СуддяА. С. Река