ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/321/22Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/817/466/23 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

сторін:

представника апелянта - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу № 604/321/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року (ухвалене суддею Сташків Н.Б.) в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , служби у справах дітей Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмету спору - Підволочиський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 , служби у справах дітей Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Підволочиський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про визнання батьківства.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 25 січня 2003 року він уклав шлюб з ОСОБА_7 . Від даного шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 народилася донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22 травня 2007 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано. Після розірвання шлюбу сторони продовжили спільно проживати та у них народилося троє дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . При народженні вказаних дітей сторони не перебувала у шлюбі і запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень проведений за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 померла та на день її смерті малолітні діти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 проживали та виховувалися ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час малолітні діти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 за рішенням Служби у справах дітей Скориківської сільської ради передані під опіку матері померлої ОСОБА_7 ОСОБА_6 , яка проживає разом із ними за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що ОСОБА_5 є біологічним батьком малолітніх дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , втім реалізувати своє право на батьківство він не в змозі, оскільки запис про батька дітей проведено за вказівкою матері.

У зв`язку з наведеним просить суд:

- визнати ОСОБА_5 батьком малолітніх ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ;

- зобов`язати Підволочиське районне управління державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) внести зміни до відповідних актових записів.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_5 батьком :

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №6 від 15 квітня 2009 року, складений Воробіївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області;

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №6 від 26 вересня 2011 року, складений Воробіївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області;

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №166 від 27 грудня 2017 року, складений Підволочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Зобов`язано Підволочиське районне управління державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) внести зміни до актових записів :

- № 6 про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 15 квітня 2009 року Воробіївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, вказавши батьком громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- № 6 про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеного 26 вересня 2011 року Воробіївською сільською Підволочиського району Тернопільської області, вказавши батьком громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- № 166 про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеного 27 грудня 2017 року Підволочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській, вказавши батьком громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_6 - адвокат Руденко О.А. подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано доказів, що підтверджують його спільне проживання з ОСОБА_7 , ведення ними спільного господарства, як до народження дітей, так і після, спільне виховання чи утримання дітей, а також доказів, що підтверджують визнання ними батьківства. Долучений до матеріалів акт обстеження матеріально-побутових умов проживання не підтверджує походження дітей від позивача. Шлюб між позивачем та ОСОБА_7 було розірвано 22 травня 2007 року. Позивач ОСОБА_5 дітей не утримував, ОСОБА_7 отримувала соціальну допомогу як одинока мати. Хто являється біологічним батьком дітей їй не відомо як і те, що між ними після розірвання шлюбу були відновлені відносини і вони продовжили спільно проживати. Позивач до дітей не навідується, не утримує, не цікавиться їх розвитком і вихованням. На експертизу відповідачка з дітьми не з`явилась, однак не ухилялась від її проведення.

У зв`язку з наведеним просить рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

02 червня 2023 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника ОСОБА_5 - адвоката Вароди П.Б. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що відповідачка вводить суд в оману щодо її необізнаності про необхідність з`явлення із дітьми до експертної установи для відібрання необхідних експерту зразків букального епітелію, що підтверджується перепискою від 13 липня 2022 року між представником позивача та відповідачкою у месенджері Viber за номером телефону останньої НОМЕР_1 .

У зв`язку з наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник апелянта - адвокат Руденко О.А. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені у ній.

Представник позивача - адвокат Варода П.Б., проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

25 січня 2003 року ОСОБА_5 уклав шлюб ОСОБА_7 , що підтверджується штемпелем у паспорті громадянина України ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 30 травня 2000 року.

Від шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 народилася донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 18 березня 2005 року.

22 травня 2007 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 22 травня 2007 року.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 народила троє дітей:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 від 15 квітня 2009 року;

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_6 від 26 вересня 2011 року;

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_7 від 27 грудня 2017 року.

При народженні вказаних дітей ОСОБА_7 не перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 і запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень проведений за її прізвищем та громадянством, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Вказане вбачається із повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дітей за №5, №6, №3 від 13 травня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 померла та на день її смерті малолітні діти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 проживали та виховувалися ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17 березня 2020 року, зареєстрованого Скалатською міською радою Тернопільського району Тернопільської області 21 березня 2022 року №140.

Після смерті ОСОБА_7 малолітні діти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 передані за рішенням Служби у справах дітей Скориківської сільської ради під опіку матері померлої ОСОБА_6 .

Згідно довідки № 40 від 28 жовтня 2022 року Колодіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_9 2009 р.н., ОСОБА_10 2011 р.н., були учнями школи, а саме обоє зараховані в школу 16 серпня 2021 року, відраховані зі школи 22 березня 2022 року. За період їхнього навчання, у зв`язку з КОВІД-19 загальношкільні батьківські збори в школі не проводились. Але за цей період проводились батьківські збори по класах. Зі слів керівника - переважну більшість батьківських зборів відвідувала матір учнів, цікавилась успішністю дітей.

Згідно довідок Скориківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Скориківської сльської ради Тернопільської області № 65, № 66 від 06 вересня 2022 року, вбачається, що ОСОБА_10 зарахований учнем 5 класу, ОСОБА_9 зарахована ученицею 7 класу даного навчального закладу з 14 березня 2022 року.

Таким чином судом встановлено, що малолітні діти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 передані за рішенням Служби у справах дітей Скориківської сільської ради під опіку матері померлої ОСОБА_6 і після смерті матері переїхали до с.Пеньківці за місцем проживання відповідачки по справі ОСОБА_6 , де і продовжують навчання у шкільному закладі.

Будучи допитаним у судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_5 суду показав, що у після розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у них склались хороші відносини, вони продовжували проживати разом без реєстрації шлюбу і у них народилось троє дітей. Спочатку вони винаймали житло у смт.Підволочиську, в подальшому у смт.Пеньківці - у тому населеному пункті, де проживає відповідач ОСОБА_6 , проте окремо від її місця проживання, а в подальшому придбали житло у с.Колодіївка Підволочиського району, де проживали разом, працювали, виховували дітей, які за місцем проживання ходили у школу. Ствердив, що він являється біологічним батьком усіх малолітніх дітей. Померла ОСОБА_7 з іншими чоловіками не проживала, подружніх зрад не допускала, а тому для нього було достатньо, що він записаний у свідоцтвах про народження як батько дитини, не надаючи особливої уваги не розуміючи тих юридичних наслідків, які на даний час настали. Крім того, пояснив, що відповідачка штучно створює умови того, що він не може бачити дітей, перешкоджає їх зустрічам і уникає його особисто, а також не відповідає на телефонні дзвінки. Про дітей він вимушений дізнаватись виключно зі слів дітей своїх родичів, які навчаються разом із ними.

Будучи допитаною у судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_12 суду пояснила, що являється рідною сестрою позивача ОСОБА_5 і перебувала з померлою ОСОБА_7 у хороших відносинах, періодично навідувалась в гості, спілкувались. Їй відомо, що позивач ОСОБА_5 у 2007 році розірвав шлюбні відносини із ОСОБА_7 , проте до місяця часу вони помирились і продовжили постійно разом проживати. Загалом у них народилось п`ятеро дітей, в тому числі і малолітні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 . Вона була присутня при хрещенні кожної дитини і ніхто не оспорював і жодним чином не обмовився про те, що діти не ОСОБА_5 . До дня смерті проживали разом з батьком та матір`ю у с.Колодіївка, а коли ОСОБА_7 померла, то дітей завезли до відповідача ОСОБА_6 , яка через два тижні сказала, що діти не його. Ствердила, що ОСОБА_5 являється біологічним батьком і за весь час їх спільного проживання ніхто і ніколи жодного сумніву цьому не надавав.

Будучи допитаною у судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_13 суду пояснила, що позивач ОСОБА_5 являється братом її чоловіка і їх сім`ю знає понад 20 років. Відомо, що позивач ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розлучились, проте до місяця часу помирились і постійно продовжили проживати разом, вести господарство, народились діти. Вона особисто є хресною матір`ю малолітнього ОСОБА_10 , а її чоловік є хресним батьком ОСОБА_9 . Померла ОСОБА_7 не мала стосунків із іншими чоловіками, а тому питання батьківства ніколи не виникало і завжди усі рахували біологічним батьком дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , як і інших дітей, що у них народились, саме позивача ОСОБА_5 .

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2022 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_5 та призначено судово-молекулярну експертизу, на вирішення якої поставлено запитання, чи являється ОСОБА_5 біологічним батьком ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .

Згідно повідомлення експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/114-22/9008-БД від 18 липня 2022 року вбачається, що проведення експертизи є неможливим у зв`язку з неявкою ОСОБА_6 із дітьми.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2022 року клопотання представника позивача задоволено та повторно призначено судово-молекулярну експертизу, на вирішення якої поставлено запитання, чи являється ОСОБА_5 біологічним батьком ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Згідно повідомлення експерта Львівського НДЕКЦ №СЕ-19/114-22/18411-БД від 08 грудня 2022 року вбачається, що проведення експертизи є неможливим, оскільки відповідач разом із дітьми у визначений у клопотанні день не з`явились.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Згідно з листом Верховного Суду України від 01.01.2012 року, до заяви про встановлення факту батьківства, у якості доказів можна надавати такі документи:

- докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);

- довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;

- пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Зазначений вище перелік не є вичерпним та може розширюватись в залежності від конкретних обставин справи.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка, яка була достовірно обізнана про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, належним чином повідомлена експертною установою про дату, час та місце проведення судово медичної молекулярно-генетичної експертизи (експертизи ДНК), не з`явилася для забору біологічних зразків разом із дитиною, що свідчить про її ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі.

Нез`явлення відповідачки разом із дітьми до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо дитини. Судом першої інстанції вжито належних процесуальних заходів з метою проведення судово медичної молекулярно-генетичної експертизи (експертизи ДНК) та забезпечення участі відповідача разом із дітьми у її проведенні.

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18.

Встановлено, що державна реєстрація народження дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме запис про батька дітей внесені за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_5 визнає батьківство повністю та вважає ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , своїми дітьми.

Крім того, відповідачка не довела наявність поважних підстав, які перешкоджали їй 14 липня 2022 року та 05 грудня 2022 року з`явитися разом із дітьми до експертної установи для забору відповідних зразків. Вказані дії та бездіяльність відповідачки, що призвели до неможливості проведення експертизи, надали суду можливість визнати факт, який відповідачем (її представником) заперечується, та встановити, з урахуванням інших доказів, походження дітей від позивача.

Також, апеляційний суд бере до уваги переписку від 13 липня 2022 року між представником позивача та відповідачкою у месенджері Viber за номером телефону НОМЕР_1 з якої вбачається, що остання відмовляється від проведення експертизи.

Також, апеляційний суд враховує, що згідно відомостей у витягах з Державного РАЦС громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вбачається, що батьком дітей зазначено « ОСОБА_5 », що повністю співпадає з іменем позивача у даній справі.

Надані пояснення позивача в сукупності із проаналізованими письмовими доказами та показами свідків, є логічними та послідовними, а тому суд правильно вважав їх правдивими, допустимими та взяв до уваги.

З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок суду першої істанції про те, що існують правові підстави для задоволення даного позову.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позовну заяву, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 03 липня 2023 року.

Головуючий

Судді