ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/1957/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 707/1653/23 Категорія: 331090000 Суходольський О.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісова Т.Л.,

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

третя особа Мошнівська сільська громада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивач: Мошнівська сільська громада про визнання спадщини відумерлою,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивач: Мошнівська сільська громада про визнання спадщини відумерлою.

В обґрунтування позовної заяви зазначав, що між ним та ОСОБА_3 30.01.2018 укладено договір позики грошових коштів під процент на суму 63000,00 грн. Вказані грошові кошти ОСОБА_3 не повернула, у зв`язку із чим позивач змушений був звернутися до суду. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17.02.2020, позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 грошові кошти, з урахуванням штрафних санкцій у сумі 130600,00 грн. У подальшому, за зверненням позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрито виконавче провадження. ОСОБА_3 померла, у зв`язку з чим виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2022. Після смерті у ОСОБА_3 залишилось майно, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок оформлений на ОСОБА_4 , який є померлим чоловіком ОСОБА_3 . На момент смерті чоловіка, ОСОБА_3 проживала з ним спільно у зазначеному домоволодінні, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Позивач зазначає, що спадкоємці відмовляються оформлювати спадщину на вказане майно, оскільки не бажають виплачувати борги спадкодавця.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати відумерлою спадщину ОСОБА_3 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за Мошнівською сільською територіальною громадою право власності на житловий будинок, який знаходиться за зазначеною вище адресою.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що відповідачка ОСОБА_2 є спадкоємицею померлого ОСОБА_4 і подала заяву до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області, згідно якої просила видати на своє ім`я свідоцтво про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому суд вважав, що за наявності спадкоємця, який подав заяву про прийняття спадщини і бажає її отримати та оформити відповідне свідоцтво, відсутні підстави для задоволення заявлених вимог про визнання спадщини відумерлою. Та обставина, що свідоцтво про право на спадщину не видано, не свідчить про наявність підстав для визнання спадщини відумерлою. При цьому, чинним законодавством не визначено конкретних строків для оформлення спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, судом встановлено, що на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт нерухомого майна на підставі договору іпотеки від 16.04.2008, заборона №946 КС «Скарбничка», іпотекодержатель КС «Скарбничка». Таким чином, спірне домоволодіння обтяжене забороною відчуження, яка виникла за 10 років до боргового зобов`язання між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , і вказана заборона на момент розгляду справи не знята і не скасована. Іпотекодержатель КС «Скарбничка» чи його правонаступник, обтяжувач Придніпровський відділ ДВС мають переважне право на задоволення вимог первісного кредитора за рахунок іпотечного майна.

При цьому, суд констатував, що Мошнівською сільською територіальною громадою не ставилось питання (не заявлялись вимоги) про визнання за нею права власності на вказане вище спірне майно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що наявність спадкоємця ОСОБА_2 , яка, до того ж, з 2010 року не оформила спадщину, не позбавляє права на спадщину ОСОБА_3 , оскільки остання вважалася такою, що прийняла спадщину в силу закону. Тому, ОСОБА_3 мала щонайменше 50 % у спірному домоволодінні.

Накладення арешту та черговість задоволення вимог кредиторів не впливає на спадкові відносини у даному випадку.

Незаявлення самостійних вимог з боку третьої особи не може бути підставою для відмови у позові, оскільки, згідно з ч. 1 ст. 1277 ЦК України, із заявою про визнання спадщини відумерлою можуть звертатися як органи місцевого самоврядування, так і кредитори спадкодавця. Крім того, Мошнівська територіальна громада не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність оскаржуваного рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (боржник) 30.01.2018 укладено договір позики грошових коштів під процент на суму 63000,00 грн. Оскільки вказану суму ОСОБА_3 не повернула, позивач був змушений звернутися до суду.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17.02.2020 позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 грошові кошти, з урахуванням штрафних санкцій у сумі 130600,00 грн. У подальшому, за зверненням позивача 02.02.2022 відкрито виконавче провадження.

Згідно з актовим записом про смерть № 44 виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області від 14.02.2022. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2022.

Також, судом встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 оформлений на ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про смерть № 29 від 18.09.2009.

На момент смерті ОСОБА_4 у будинку по АДРЕСА_1 разом із ним були зареєстровані його дружина ОСОБА_3 , а також ОСОБА_5 (син померлого), ОСОБА_4 і ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується довідкою виконкому Мошнівської сільської ради від 04.04.2023.

Згідно з заявою відповідачки до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області, Дяченко А.О. підтверджує прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 та просила видати на своє ім`я Свідоцтво про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на ОСОБА_9 », про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 27.

Згідно з відповіддю завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. №412/02-14 від 06.04.2023, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведено спадкову справу № 134/2010. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Особи, які мають право або зобов`язані подати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання із Спадкового реєстру інформації про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 1277 ЦК України, заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, з викладеного вбачається, що кредитор може звернутися до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття.

Згідно з пп. 2.1 п. 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна: про прийняття спадщини; про відмову від прийняття спадщини; про видачу свідоцтва про право на спадщину; спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі); про видачу свідоцтва виконавцю заповіту; виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень; другого з подружжя (колишнього з подружжя) про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя); про вжиття заходів до охорони спадкового майна; претензії кредиторів.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса з претензією кредитора, в якій просив би включити свої кредиторські вимоги в спадкову масу чи повідомити майбутніх спадкоємців про наявність у померлої заборгованості, не звертався, зворотнього матеріали справи не містять.

Клопотання про витребування у нотаріуса спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , позивачем у суді першої інстанції не заявлялося.

Оскільки матеріали справи копії спадкової справи, заведеної після смерті боржниці ОСОБА_3 , або інформації про відсутність такої спадкової справи у Спадковому реєстрі, не містять, встановити обставини, визначені ч. 1 ст. 1277 ЦК України (зокрема, наявність осіб, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , неприйняття ними спадщини, відмови від прийняття спадщини), які дають ОСОБА_1 , як кредитору, право на звернення до суду з даним позовом, не вбачається за можливе, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що інформація про наявність чи відсутність спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , відсутня, як і відсутня інформація про спадкоємців померлої, має місце питання, яким чином визначений ОСОБА_1 відповідач у даній справі ОСОБА_2 може мати вказаний процесуальний статус та за якими вимогами має відповідати в пред`явленому позові.

На вказані вище обставини суд першої інстанції уваги не звернув та не врахував при прийнятті оскаржуваного рішення.

Крім того, подаючи апеляційну скаргу, скаржник ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_2 зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , однак свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 стала його дружина ОСОБА_3 , оскільки остання проживала з ним на момент смерті. Враховуючи те, що ОСОБА_3 не заявляла про відмову від спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Наявність спадкоємця ОСОБА_2 не позбавляє права на спадщину ОСОБА_3 , так як остання вважалася такою, що прийняла спадщину в силу закону. Тому, ОСОБА_3 мала щонайменше 50 % у спірному домоволодінні.

Однак, з такими доводами апеляційної скарги колегія суддів погодитися не може, враховуючи наступне.

Матеріали справи містять інформацію про те, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та був власником будинку АДРЕСА_1 , була заведена спадкова справа № 134/2010, при цьому свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с. 13).

Разом з тим, у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_4 , подана приватному нотаріусу у березні 2010 року (а.с. 11).

Враховуючи ст.ст. 1269, 1270 ЦК, ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , при цьому, відповідно до ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця ОСОБА_2 права на спадщину.

Натомість, з листа виконавчого комітету Мошнівської сільської ради від 04.04.2023 № 534/02-09 судом встановлено, що ОСОБА_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований та проживав разом із дружиною ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство та будували будинок.

Тобто, ОСОБА_3 в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України могла б вважатися такою, що прийняла спадщину з часу відкриття спадщини, якщо не заявила відмову від неї.

Однак, позивачем до позовної заяви копію спадкової справи після № 134/2010, заведену після смерті ОСОБА_4 , до суду першої інстанції надано не було, тому встановити наявність чи відсутність заяви ОСОБА_3 про прийняття/відмову від прийняття спадщини неможливо.

Відтак, стверджувати про прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_4 хоча б в частині, суд не може за відсутності доказів.

Враховуючи викладені вище обставини, зокрема, відсутність у матеріалах справи інформації про спадкову справу, заведену після смерті боржниці ОСОБА_3 , а отже і відсутність відомостей про спадкоємців останньої, наявність спадкоємця ОСОБА_2 , яка за законом прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , якому, на праві приватної власності належав будинок за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів вважає, що рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25.09.2023 слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивач: Мошнівська сільська громада про визнання спадщини відумерлою, змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає касаційному оскарженню в порядку і строках, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2023 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова