У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи питання про закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Об`єднана житлова комісія військової частини НОМЕР_1 і НОМЕР_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

29.09.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Об`єднана житлова комісія військової частини НОМЕР_1 і НОМЕР_2 , яка обґрунтовується тим, що позивач, який проходив військову службу у лавах ЗСУ, 30.11.1993 року був поставлений на квартирний облік житловою комісією військової частини НОМЕР_3 та отримав службове житло.

30.04.2001 року рапорт позивача, в якому він просив поставити його на квартирний облік для отримання однокімнатної квартири, задоволено житловою комісією в/ч НОМЕР_3 , у зв`язку з чим внесено зміни до квартирного обліку, що відображено у протоколі № 3.

Наказом МОУ від 09.11.2004 року № 932 позивача було звільнено у запас за станом здоров`я із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок МОУ.

02.11.2020 року листом № 97 об`єднана житлова комісії в/ч НОМЕР_1 і НОМЕР_2 повідомила позивача про те, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 19.10.2020 року № 206 йому надано можливість відновитись в черзі квартирного обліку як такому, який був знятий з реєстраційного обліку.

Однак, позивач вважає, що він не підпадає під жодну з передбачених законодавством підстав для зняття військовослужбовця з обліку.

Згідно листа від 27.05.2021 року Київського КЕУ позивача знято з квартирного обліку протоколом № 1 від 05.01.2017 року житлової комісії в/ч НОМЕР_1 як такого, що не пройшов перереєстрацію, при цьому допущено порушення процедури розгляду питання про знаття військовослужбовця з квартирного обліку.

Враховуючи викладене, позивач просить:

1. визнати протиправними та скасувати рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 1 від 05.01.2017 року, щодо зняття його з квартирного обліку;

2. зобов`язати в/ч НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку, на якому він перебував з здати зарахування - 30.11.1993 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено учасникам справи строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.10.2021 року виправлено описку в ухвалі від 18.10.2021 року.

17.11.2022 року та 08.12.2022 року до суду надійшли відзив відповідача та відповідь на відзив позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 19 цього Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа.

Натомість публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих правовідносин з їх специфічними суб`єктами та їх підпорядкованістю.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Тому загальними критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути і пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Вбачається, що позовні вимоги стосуються реалізації позивачем як військовослужбовцем соціальних гарантій забезпечення його житловими приміщеннями, а ці гарантії позивач отримав у зв`язку з проходженням військової служби.

У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові від 08.06.2022 року у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22) для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів з приводу проходження військової служби, а саме щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку щодо розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, викладеного у її постановах від 6 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 488/1176/14-а, від 20 вересня 2018 року у справі № 815/2551/15, від 23 січня 2019 року у справі № 806/5217/15, від 4 вересня 2019 року у справі № 826/17556/16, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року у справі № 127/15109/18 і від 24 вересня 2021 року у справі № 748/303/20, а також у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2139цс15 і від 2 березня 2016 року у справі № 6-14цс16а.

Спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

У разі, коли Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні в одній зі справ Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду, згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди враховують висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду.

Таким чином вбачається, що даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, провадження у справі підлягає закриттю.

На виконання вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд роз`яснює позивачеві право звернутись з відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст.ст. 2, 19, п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 256, 263 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Об`єднана житлова комісія військової частини НОМЕР_1 і НОМЕР_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: