Провадження № 2/344/4323/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Кіндратишин Л.Р, вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

22.12.2023 позивач звернувся до Івано-Франківського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу.

У такій позовній заяві позивачем зазначено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: с. Комсомольське Зміївського району Харківської області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіді №378250 від 22.12.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справи до його юрисдикції та підсудності.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За змістом ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь - кого з них.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Зі змісту поданого позову не вбачаються обставини, що дозволяють позивачеві обрати підсудність справи, адже позивач зазначив, що спільних дітей з відповідачем від шлюбу -немає. Не вбачається, що між сторонами досягнуто домовленість щодо розгляду справи про розірвання шлюбу за місцем проживання позивача.

Позивачем не зазначено, що не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, а також не долучено доказів не можливості за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати для розгляду справи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача. При цьому необхідно зауважити про те, що позивач має можливість приймати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, або подати заяву про розгляд справи за відсутності.

Той факт, що відповідач ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 жодним чином не підтверджено.

Слід звернути увагу на те, що сам по собі факт проживання особи не є таким, що надає їй права пред`явлення позову за місцем свого фактичного проживання, оскільки цивільний процесуальний закон імперативно визначає можливість пред`явлення такого позову саме за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або відповідача.

Реєстрація проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Зі змісту т. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що місце перебування це житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги. Місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

За наведених обставин, враховуючи, що останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 - не є територією, на яку поширюється юрисдикція Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, справу слід передати до Куп`янського міськрайонного Харківської області, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 20.04.2023 № 399/0/15-23 змінив територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного Харківської області на Червонозаводський районний суд м. Харкова.

За наведених обставин, справу слід передати до Червонозаводського районного суду м. Харкова (майдан Героїв Небесної Сотні, 36, м.Харків, Харківська область, 61000).

Не дотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (стаття 32 ЦПК України).

За змістом вказаної норми, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у ч. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (п.24 рішення від 20.07.2006; заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 30, 31 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, передати за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова (майдан Героїв Небесної Сотні, 36, м.Харків, Харківська область, 61000).

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.