Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4132/23
Провадження № 2-о/711/132/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.

за участі:

представника заявника Вакуленка О.П.

заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 , просила вжити заходи тимчасового обмеження прав кривдника та покладання на нього обов`язків на строк на шість місяців.

В обґрунтування заяви вказує, що, вона перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , від якого мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вона разом із малолітньою донькою проживає в домоволодінні свого батька за адресою: АДРЕСА_1 .

Також вказує, що її чоловік ОСОБА_1 жодного дня не проживав з нею за вказаною адресою, так як має своє постійне місце проживання. Шлюб між ними існує лише формально. Разом з тим, ОСОБА_1 вчиняє фізичне та психологічне насильство щодо неї в межах її місця проживання, свідками чого є її батьки. ОСОБА_1 приходить до неї та намагається нав`язати своє бачення життя, здійснюючи психологічне насильство. Під час конфліктів ОСОБА_1 робить їх спільне з дитиною проживання неможливим, ображає ти принижує її.

З приводу неправомірної поведінки ОСОБА_1 вона зверталася до правоохоронних органів, щоб вплинути на чоловіка та припинити його агресивну, неадекватну поведінку, але реальної допомоги не отримала. Зокрема, 30.11.2022 року нею було подано заяву до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про те, що ОСОБА_1 вчинив протиправні дії відносно неї. Крім того, її мама ОСОБА_4 08.06.2023 року двічі зверталася з відповідним зверненням до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області щодо неправомірних дій зятя ОСОБА_1 , який тероризує сім`ю.

Також, вона (заявниця) зверталася до соціальних служб про надання соціальних послуг в супроводі мінімілізації ризиків для матері і дитини в період розривання стосунків, попередження проявів домашнього насильства, сприяння психосоціальній стабілізації.

13.06.2023 року після вчинення чергового конфлікту відносно неї до кривдника ОСОБА_1 працівниками правоохоронних органів поліції ГУНП в Черкаській області було винесено терміновий заборонний припис №355013 на три доби, а саме: заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи з 18.00 год. 13.06.2023 року до 18.00 год. 16.06.2022 року. Однак, ОСОБА_1 став ще більш агресивним, психологічний тиск на даний час, який він здійснює щодо неї, став вкрай нестерпним.

А тому, просить: видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виглядів заходів тимчасового обмеження права на строк шість місяців. Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та покласти на нього терміном на шість місяців наступні обов`язки:

- заборонити перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити наближатися на 200 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а також до місць частого її відвідування, в тому числі до дитячих закладів охорони здоров`я;

- заборонити особисто переслідувати постраждалу особу - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, в тому числі вести телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М. від 27.06.2023 року прийнято до провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису та визначено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання заявниця ОСОБА_2 не з`явилась, попередньо подавши до суду заяву від 27.06.2023 року про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи, в якій одночасно вказала, що заяву підтримує в повному обсязі.

В судовому засіданні представник заявниці адвокат Вакуленко О.П. заяву ОСОБА_2 підтримав та просив встановити відносно ОСОБА_1 обмежувальний припис терміном на шість місяців. При цьому, просив врахувати, що ОСОБА_1 вчиняє психологічне насильство щодо його дружини, в зв`язку з чим неодноразово викликалися працівники правоохоронних органів та був винесений терміновий заборонний припис №355013 на три доби. На сьогоднішній день ризики того, що ОСОБА_1 продовжить вчиняти психологічне насильство відносно своєї дружини існують, тому остання і звернулася до суду із даною заявою.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні заяви, в зв`язку з її безпідставністю. При цьому пояснив, що доводи заявниці ОСОБА_2 є надуманими та не підтверджені належними доказами, оскільки він із заявницею практично не спілкується та не вчиняє відносно неї ніякого насильства. Також, ОСОБА_1 суду пояснив, що він є військовослужбовцем і в зв`язку виконанням бойового завдання тривалий час перебував за межами міста Черкаси. В цей період всі його контакти були заблоковані, тому він не міг спілкуватися із заявницею та вчиняти щодо неї будь-якого типу насильство. Повернувшись 13.06.2023 року до м. Черкаси, він відразу поїхав до місця проживання його дружини, так як хотів побачити малолітню доньку, однак цьому перешкодила мати заявниці (його теща). А вже пізніше цього ж дня, вона сама запросила його додому щоб поспілкуватися із дитиною, але відразу ж викликала і поліцію, працівниками якої і був складений тимчасовий обмежувальний припис. Також пояснив, що його дружина ОСОБА_2 ще з періоду вагітності перебувала в депресії, в неї були психічні відхилення, тому вона відвідувала психолога і психіатра, в зв`язку з чим між ними погіршилися відносини і вона переїхала проживати до своїх батьків. Він всіляко намагався зберегти сім`ю, враховуючи що вони вже мали малолітню доньку. На даний час, поведінка дружини не змінилася і він вже не бажає зберігати їх шлюб, тому він приходив за місцем проживання дружини виключно для того, щоб поспілкуватися із дитиною. Також, просив врахувати, що він ніколи не вчиняв відносно своєї дружини ніякого насильства, в тому числі і психологічного. Тому, просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Суд, заслухавши пояснення представника заявниці адвоката Вакуленка О.П., пояснення заінтересованої особи ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно частини 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.03.2022 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час сторони не проживають разом, заявниця та малолітня ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Між сторонами виникають суперечності з питань спілкування батька ОСОБА_1 із малолітньою донькою, яка мешкає разом із матір`ю, наслідком чого були звернення, як самої заявниці, так і її матері до правоохоронних органів щодо неправомірних, протиправних дій ОСОБА_1 . Такі звернення мали місце 30.11.2022 року, 08.06.2023 року, 13.06.2023 року. За наслідками останнього звернення представниками правоохоронних органів 13.06.2023 року був винесений тимчасовий обмежувальний припис, яким ОСОБА_1 за вчинення психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_2 було заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_2 , що стверджується самим приписом (а.с. 16).

Також, в судовому засіданні встановлено, що в листопаді 2022 року заявниця ОСОБА_2 зверталася до Черкаського міського центру соціальних служб для надання допомоги (сприяння) у вирішенні складних життєвих обставин, а саме: мінімізації ризиків для матері і дитини в період розривання стосунків, попередження проявів домашнього насильства, сприяння психосоціальній стабілізації та отримала таку допомогу, що стверджується відповідним договором про надання соціальної послуги соціального супроводу/соціальної профілактики №74 від 28.11. 2022 року та планом соціального супроводу сім`ї (а.с. 10, 11).

Звертаючись до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису, заявниця ОСОБА_2 вказує на те, що її чоловік ОСОБА_1 чинить відносно неї психологічне насильство, оскільки останній з`являється до місця її проживання, вчиняє там конфлікти, при цьому, веде себе агресивно, ображає та принижує її, намагається залякати, що негативно відображається на її психологічному стані.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктами 3, 6, 7, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

- домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі;

- психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

У відповідності до ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкоду користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Брати участь у доказовій діяльності можуть усі особи, які беруть участь у справі, це їх право. Однак доказування кожної обставини, яка має значення для ухвалення рішення у справі, на підставі закону стає обов`язком певного суб`єкта. У процесуальній діяльності небайдуже, хто зобов`язаний бути активним у встановленні факту, оскільки завжди має бути можливість покласти наслідки його недоведеності на когось із учасників процесу.

Розподіл і роз`яснення сторонам їх обов`язку щодо доказування - це функція суду в рамках юрисдикційної процедури, це завдання суду організувати дійсно змагальний процес. Розподілити тягар доказування у справі - це означає зробити припущення про наявність або відсутність юридичних фактів на користь однієї із сторін. Якщо противна сторона твердженнями і доказами не може переконати суд у хибності такого припущення, то припущення трансформується у твердження про наявність відшукуваного факту, яке буде відображено у мотивувальній частині судового рішення.

Наданими заявницею ОСОБА_2 письмовими доказами дійсно підтверджується тривалий конфлікт між нею та ОСОБА_1 та наявність відчуття у ОСОБА_2 емоційної невпевненості у своїй безпеці, реального побоювання за спричинення шкоди своєму здоров`ю чи здоров`ю дитини, в зв`язку з чим вона та її мати зверталися із заявами до правоохоронних органів для свого захисту від неправомірних дій ОСОБА_1 .

При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надано суду доказів на спростування правомірності заявлених ОСОБА_2 вимог. Натомість останнім в судовому засіданні визнано що він 13.06.2023 року дійсно приходив до помешкання заявниці, щоб поспілкуватися із малолітньою донькою, однак такого спілкування не відбулося, а відносно нього працівниками поліції був складений тимчасовий обмежувальний припис.

За таких підстав, враховуючи вищевикладене, суд вважає доводи заявниці обґрунтованими та приходить до висновку про необхідність встановлення для ОСОБА_1 тимчасового обмеження його прав строком на три місяці, а саме: заборони останньому наближатись до ОСОБА_2 та до її житла за адресою: АДРЕСА_1 на відстань меншу ніж 200 (двісті) метрів, в тому числі до місць її частого відвідування та дитячих закладах охорони здоров`я, а також заборони в будь-який спосіб спілкуватися з постраждалою особою ОСОБА_2 , в тому числі і засобами зв`язку.

На думку суду, саме такий обмежувальний захід наддасть змогу запобігти домашньому насильству з боку заінтересованої особи та буде сприяти недопущенню таких випадків в майбутньому.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Таким чином, на підставі викладеного вище, дослідивши та проаналізувавши надані у справі докази і надавши їм відповідну правову оцінку, а також, враховуючи відповідні позиції Верховного Суду, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису підлягає до часткового задоволення.

Керуючись Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352, 3501-3508 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та покласти на нього терміном на три місяці наступні обов`язки:

- заборонити перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити наближатись до ОСОБА_2 та до її житла за адресою: АДРЕСА_1 на відстань меншу ніж 200 (двісті) метрів, в тому числі в місцях її частого відвідування та дитячих закладах охорони здоров`я;

- заборонити в будь-який спосіб спілкуватися з постраждалою особою ОСОБА_2 , в тому числі і засобами зв`язку.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде складений 30.06.2023 року.

Головуючий: В.М. Скляренко