Справа № 453/100/22
№ провадження 2/453/54/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Курницької В.Я.;

за участі секретаря судового засідання Трембач М.М.;

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, -

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої сими боргу, в якому просить стягувати з ОСОБА_2 3% річних у розмірі 3 877,00 гривень та інфляційні втрати у розмірі 9 247, 84 гривень. В обґрунтування поданого позову посилається на те, що постановою Львівського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року задоволено апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 05 лютого 2020 року за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу завдані збитки у розмірі 57 717, 39 грн., 768, 40 грн. судового збору за подання позову до суду першої інстанції та 1 152, 60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. 23 листопада 2021 року відповідачем було здійснено фактичне виконання постанови Львівського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних за весь час прострочення, починаючи з 23 вересня 2019 року (момент звернення з позовною заявою про відшкодування збитків в порядку регресу) до 23 листопада 2021 року (момент фактичного виконання відповідачем постанови Львівського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року).

Ухвалою судді Сколівського районного судуЛьвівської області Курницької В.Я. від 10 лютого 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої сими боргу, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 05 квітня 2022 року.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву, роз`ясненим йому в ухвалі від 10 лютого 2022 року не скористався, відзиву на позовну заяву не подав.

За допомогою системи «Електронний суд» 18 квітня 2023 року ОСОБА_1 подано додаткові пояснення у справі, в яких позивач наголосив на компенсаційному, а не штрафному характері передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних нарахувань, звернувши увагу, що останні входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За клопотаннями відповідача розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє на 12 грудня 2023 року ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2023 року.

В судове засідання 12 грудня 2023 року сторони не з`явились.

Позивачем - ОСОБА_1 03 жовтня 2023 року за допомогою системи «Електронний суд» подано клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника. Позов підтримав в повному обсязі, просив такий задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 12 грудня 2023 року не з`явився, причин неявки до відома суду не довів, хоча про час та місце засідання суду був належним чином повідомлений.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу на підставі наявних в ній доказів, зважаючи на те, що ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2023 року відповідача убло попереджено, що неодноразове подання ним клопотань про відкладення судових засідань обмежує право позивача на розгляд його справи протягом розумного строку, а відтак, у випадку чергової неявки відповідача в судове засідання, справу буде розглянуто за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Частиною 4 ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст рішення складено 18 грудня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 12 грудня 2023 року, датою ухвалення рішення є саме 18 грудня 2023 року.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з долученої позивачем до позовної заяви копії постанови Львівського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року у справі № 462/6063/19, такою задоволено апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 05 лютого 2020 року за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, такою апеляційну скаргу представника ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_3 задоволено частково, заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 05 лютого 2020 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків задоволено, ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача збитки у вигляді сплаченого страхового відшкодування у розмірі 57 717, 39 грн., а також судовий збір за подання позову в першій інстанції в сумі 768, 40 грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 1 152, 60 грн. Судове рішення набрало законної сили 30 квітня 2020 року.

Судом при розгляді спору встановлено, що постановою старшого державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лискової С.Я. від 23 листопада 2023 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 462/6063/19, виданого 13 травня 2020 року Сколівським районним судом про стягнення боргу 59 638, 39 грн. у зв`язку із сплатою боржником суми боргу, виконавчого збору та витрат. Копія вказаної постанови міститься в матеріалах справи.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із таких підстав визначено договори та інші правочини. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Суд звертає увагу на те, що підставою виникнення у відповідача зобов`язання зі сплати 3% річних та інфляційних нарахувань на суму боргу, як вбачається з позовної заяви та розрахунку до неї, є рішення суду, а саме постанова Львівського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року у справі № 462/6063/19. Розмір заборгованості, на який позивач здійснює нарахування 3% річних та інфляційних втрат, як вбачається із розрахунку, долученого ОСОБА_1 до позовної заяви, складає 59 638, 00 грн. (57 717, 39 грн. + 768, 40 грн. + 1 152, 60 грн.). Часом виникнення зазначеного зобов`язання є дата набрання постановою Львівського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року у справі № 462/6063/19 законної сили, тобто 30 квітня 2020 року, при цьому до зазначеної дати у відповідача не існувало зобов`язання зі сплати вказаної суми. З огляду на викладене, суд констатує, що беручи до уваги підставу виникнення у відповідача зобов`язання зі сплати 59 638, 00 грн. (з яких 57 717, 39 грн. -збитки у вигляді сплаченого страхового відшкодування, 768, 40 грн. - судовий збір за подання позову в першій інстанції, 1 152, 60 грн.- судовий збір за подання апеляційної скарги), 3 % річних та інфляційні нарахування за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання,яке виникло з рішення суду, підлягають нарахуванню з дати набрання таким рішенням законної сили, тобто з 30 квітня 2020 року. Відтак, суд вважає безпідставною визначену позивачем у позовній заяві та доданому до неї розрахунку дату виникнення заборгованості 23 вересня 2019 року (момент звернення позивача з позовною заявою про відшкодування збитків в порядку регресу), оскільки датою виникнення такої заборгованості є дата винесення судом апеляційної інстанції постанови від 30 квітня 2020 року у справі № 462/6063/19.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання, так і на недоговірні.

Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за невиконання грошового зобов`язання, яке виникло з постанови Львівського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року у справі № 462/6063/19 підлягають частковому задоволенню: за період з 30 квітня 2020 року (дата набрання законної сили судовим рішенням) по 22 листопада 2021 року (дата, що передує даті фактичного виконання грошового зобов`язання, яке виникло із судового рішення) тобто за 572 дні прострочення виконання такого зобов`язання. Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 800,51 грн. 3% річних за період з 30 квітня 2020 року по 22 листопада 2021 року та 7 822, 87 грн. інфляційних втрат за період з 30 квітня 2020 року по 22 листопада 2021 року.

Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд враховує, що позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 992, 40 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення № 234, яке міститься в матеріалах справи. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 000, 00 грн. витрат на правову допомогу, на підтвердження яких надав договір про надання правової допомоги від 30 січня 2019 року, додаткову угоду до вказаного договору від 03 грудня 2021 року та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 03 грудня 2021 року.

Позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 13 124, 84 грн., в той же час суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних нарахувань в розмірі 10 623, 38 грн., а тому суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 803, 23 грн.та витрати на правову допомогу у розмірі 2 428, 23 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10 623 (десять тисяч шістсот двадцять три) гривні 38 копійок, з яких, 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень 51 копійка 3% річних за період 30 квітня 2020 року по 22 листопада 2021 року та 7 822 (сім тисяч вісімсот двадцять дві) гривні 87 копійок - інфляційні втрати за період 30 квітня 2020 року по 22 листопада 2021 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 803 (вісімсот три) гривні 23 копійки судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 2 428 (дві тисячі чотириста двадцять вісім) гривень 23 копійки витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Головуючий суддя В.Я. Курницька