Номер провадження: 22-з/813/13/23
Справа № 523/4257/20
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
30.11.2023 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого: Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,
за участю секретаря: Малюти Ю.С.,
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2
про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 червня 2021 року у складі судді Середи І.В.,
В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 174421, 72 грн.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 червня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 119386,17 грн. та судовий збір у розмірі 1193,86 грн.

Додатковим рішенням цього ж суду від 19 липня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 3063,82 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково: рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 червня 2021 року - змінено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 7400 грн., 661,62 грн. - 3% річних, 6904,76 грн. - проценти за користування коштами, 1833,89 грн. - інфляційні втрати, разом - 16800, 27 грн.

11 квітня 2022 року через підсистему «Електронний Суд» ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просить суд поновити строк на звернення до суду із цією заявою, здійснити розподіл судових витрат, понесених апелянтом під час розгляду справи в суді першої інстанції та вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених апелянтом під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

В судове засідання, призначене на 30 листопада 2023 року сторони не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За положенням ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, за подання апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п.п. б, в п.4 ч.1 ст. 382 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем пред`явлено позов на суму 174421,72 грн., апеляційним судом задоволено вимоги позивача в розмірі 16800,27 грн., що становить 9,63 % від пред`явлених вимог (16800,27 грн. х 100% : 174421,72 грн.).

При пред`явленні позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1744,30 грн. (Том І: а.с. 1).

За подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 1790,79 грн. (Том І: а.с. 137).

Тобто, підлягає до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 167,97 грн. (1744,22 грн. х 9,63% = 167,97 грн.) та до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1618,37 грн. (1790,79 грн. х 90, 37 % = 1618,37 грн.).

Разом з тим, частиною десятою статті 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, враховуючи приписи ч.10 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути різницю за сплачений судовий збір у розмірі 1450,40 грн. (1618,37 грн. - 167,97 грн. = 1450,40 грн.).

Що стосується вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції, то апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані вимоги були розглянуті судом першої інстанції, за результатами розгляду яких, додатковим рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 19 липня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 3063,82 грн.

Вищевказане судове рішення, ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржувалося, у зв`язку із чим, у апеляційного суду відсутні правові підстави для вирішення питання щодо повторного перерозподілу витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.

Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Так, частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, пропуск процесуального строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України, тобто законом, для подання доказів, які підтверджують витрати на професійну правничу допомогу, що належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, та складають, судові витрати, обґрунтований воєнним станом на території України. Інших причин пропуску строку для надання доказів не наведено.

Так, у зв`язку із військовою агресією проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану продовжено Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, 17 травня 2022 року №341/2022 із 25 травня 2022 року на 90 днів, 12 серпня 2022 року №573/2022 із 23 серпня 2022 року на 90 днів тощо.

Питання поновлення строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Самий лише факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року в справі №990/115/22.

Отже, сам по собі факт запровадження на території України воєнного стану не може бути безумовною та достатньою підставою для поновлення процесуального строку без наведення та підтвердження відповідачем конкретних обставин, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили подання ними доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу в визначений законом строк.

Не можуть бути підставою для поновлення строку доводи про те, що рішення ухвалене за відсутності сторін, що є підставою для поновлення строку, оскільки з дати повного тексту рішення строк також є пропущеним, про час та місце розгляду справи представник відповідача був повідомлений.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_2 , заявляючи клопотання про поновлення строку на звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, не навів жодних поважних причин пропуску строку їх подання, а тому заява про ухвалення додаткового рішення в цій частині залишається без розгляду.

Керуючись ст. 133, 141, 270, 374 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судового збору - задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) різницю за сплачений судовий збір у розмірі 1450 (одної тисячі чотириста п`ятьдесят) гривень, 40 копійок.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції - відмовити.

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції інстанції - залишити без розгляду.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 27.12.2023

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева