Справа № 754/3074/22 Головуючий в суді І інстанції Скрипка О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, боржник: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі заявоюпро визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, яку обґрунтовував тим, що в ході судового розгляду у справі № 754/154/23 про визначення місця проживання дитини він дізнався, що 08.06.2022 року Деснянським районним судом м.Києва було видано судовий наказ у справі № 754/3074/22, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.04.2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі вказаного наказу Деснянським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Заявник вважає, що вказаний судовий наказ було видано помилково, оскільки стягувачем не надано доказів, що діти проживають з нею, оскільки вона з 2018 року проживає в Чеській Республіці, тоді як їхня спільна донька постійно проживала разом з ним за місцем його реєстрації, відвідувала навчальний заклад.

З серпня 2022 року він разом з донькою були вимушені виїхати до Німеччини, де проживають по сьогоднішній день, відтак, на його думку, оскільки донька фактично проживає разом з ним та повністю перебуває на його утриманні, то за змістом ст.160 ЦПК України і ст.181 СК України саме йому належить право вимагати сплати аліментів та, відповідно, й нього відсутній обов`язок сплачувати аліменти.

Крім того, між ним та стягувачем існує спір про право, який розглядається в межах цивільної справи № 754/154/23 про визначення місця проживання дітей.

Посилаючись на викладене, стверджував, що відсутні його боргові зобов`язання перед стягувачем, що в свою чергу при відсутності рішення суду про визначення місця проживання дитини та наявність протиріч між батьками з вказаного питання, свідчить про відсутність у стягувача суб`єктивного права вимоги до нього про видачу судового наказу про стягнення аліментів, в зв`язку із чим він просить задовольнити дану заяву.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції не враховано, що існування спору між батьками щодо місця проживання дітей унеможливлює вирішення питання про стягнення аліментів у наказному порядку.

Від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Від представника ОСОБА_1 надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в яких він просить залишити відзив без розгляду, оскільки вважає, що представник не надав передбачених законом повноваження на представництво інтересів ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що немає правових підстав для визнання судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей таким, що не підлягає виконанню, а заявником обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2022 року Деснянським районним судом м.Києва у справі № 754/3074/22 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 квітня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно посвідок на проживання від 19.08.2022 року, заявник разом з малолітньою донькою проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Деснянського районного суду м.Києва знаходяться цивільні справи № 754/154/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей та № 754/11724/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки.

Суд першої інстанції мотивував ухвалу наступним.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, у судовому наказі зазначаються повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до ст. 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, визначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_1 за судовим наказом, яким з нього стягнуто аліменти на утримання дітей, при цьому, судовий наказ не було видано помилко, а інших, передбачених ч. 2 ст. 432 ЦПК України, підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню заявником не доведено.

Разом з цим, аналіз сімейного законодавства свідчить про те, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, в тому числі у випадку проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на утримання дітей на користь матері, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів та стягнення їх на його користь з іншого з батьків.

Доводи апеляційної скарги про те, що існування спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей унеможливлює вирішення питання про стягнення аліментів у наказному порядку, оцінюються колегією суддів критично, позаяк згідно з п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, у судовому наказі зазначається повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Твердження апелянта про наявність підстав для повернення без розгляду відзиву на апеляційну скаргу відхиляється апеляційним судом, оскільки зазначення у графі «Назва органу, в якому надається правова допомога», що правова допомога надається «у судах апеляційної та касаційної інстанцій» є достатнім і необхідним підтвердженням того, що адвокат уповноважений надавати правову допомогу клієнту та представляти його інтереси в будь-яких судах України, а тому не вимагає уточнення/зазначення територіальної, інстанційної, предметної та суб`єктної юрисдикції судів.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 травня 2023 року у справі № 754/12387/21.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до вимог ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий: Судді: