У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла вищевказана позовна заява про усунення перешкод у користуванні майном.

Дослідивши матеріали позовної заяви вважаю, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.175 та ст.177 ЦПК України з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Утім, всупереч наведеним положенням процесуального закону позивач підстав для звільнення від сплати судового збору не навів, документальне підтвердження сплати судового збору не надав.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 (далі Закон №3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону №3674-VI передбачено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» №2710-IX від 03.11.2022 встановлено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 грн., тобто за подання позовної заяви немайнового характеру фізична особа повинна сплатити 1073,60 грн. (2684 грн. * 0,4).

Відповідно до абзацу другого частини 3 статті 6 Закону №3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем її майном, а також просить встановити земельний сервітут відносно земельної ділянки за кадастровим номером :11:011:0066.

Таким чином, у поданій позовній заявлено 2 вимоги майнового характеру, а тому позивач повинна була сплатити 2147,20 грн. (1073,60 грн. * 2).

У свою чергу, позивач сплатила лише 1073,60 грн., що підтверджується копією квитанції №7536-4852-1599-3701 від 12.10.2023.

Отже, позивач повинна надати доплатити 1073,60 грн. судового збору та надати докази його сплати.

Крім того, за правилами пункту 4 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява має містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

За приписами статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту поданої позовної заяви слідує, що позивачкою заявлено негаторний позов. Змістом негаторного позову є вимоги власника (титульного володільця) про усунення порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння.

Умовою задоволення негаторного позову є встановлення протиправності дій відповідача. При цьому захист прав та інтересів позивача надається судом у формі припинення дій, що порушують право, або відновлення становища, яке існувало до порушення права. Позивач самостійно визначає спосіб, у який він вбачає можливим усунути виявлені порушення. Якщо негаторний позов визнано обґрунтованим, суд визначає дії, які має вчинити або не вчинювати відповідач для усунення порушень, і строк виконання цих дій.

Вказане, у свою чергу, покладає на позивача обов`язок чітко персоніфікувати дії, обов`язок вчинення яких він просить покласти на відповідача. З цього приводу суддя звертає увагу на те, що зі змісту пункту 2.2. прохальної частини позовної заяви вбачається, що заявлені позивачем вимоги є нечіткими з огляду на вживання сполучника «зокрема», який застосовується для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного.

Крім того, позивач ставить вимоги про встановлення сервітуту. У цьому контексті суддя звертає увагу на таке.

Згідно з частиною 1 статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до положень статті 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; в-3) право на користування земельною ділянкою для потреб геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислової розробки родовищ) загальнодержавного та місцевого значення та (або) для видобування корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення з правом будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності, за умови що при цьому не порушуються права землевласника, передбачені статтею 98 цього Кодексу; в-4) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, електронних комунікаційних мереж, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; г-1) право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; ж-1) право на будівництво та проходження інженерних, кабельних, трубопровідних мереж, необхідних для повноцінного функціонування індустріальних парків; ж-2) право на будівництво, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій; з) інші земельні сервітути.

Отже, мета користування ділянкою на умовах сервітуту має бути чітко визначена і особа, яка вимагає його встановлення має обов`язково зазначити конкретний його вид. Натомість у даному випадку вказані приписи залишилися поза увагою представника позивача, що зумовило неконкретизованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статі 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 258-260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном залишити без руху.

Позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви у строк, який не може перевищувати 10 днів із дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху:

-надати документ про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.;

-уточнити зміст позовних вимог.

Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання та окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу суду може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Суддя Бедьо В.І.