Провадження №2/369/2424/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про передачу справи за підсудністю)

14.06.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючого судді: Волчко А.Я.

за участю секретаря: Миголь А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі посольства Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої військовою агресією Російської Федерації проти України,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Російської Федерації в особі посольства Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої військовою агресією Російської Федерації проти України.

Ухвалою суду від 09.12.2022 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялись про дату, час і місце судового засідання у встановленому законом порядку. Будь-яких клопотань про їх участь у судовому засіданні до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку сторін фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною 17 статті 28 ЦПК України визначено, що позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Звертаючись з позовом до суду, позивач ОСОБА_1 зазначає, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України було здійснено запит реєстрації місця проживання позивача ОСОБА_1 з Єдиного державного демографічного реєстру.

Разом з тим, як вбачається з Єдиного державного демографічного реєстру №113698 від 14.06.2023 року, вбачається, що позивач ОСОБА_1 , за вищевказаною адресою зареєстрованим не значиться.

На підтвердження визначення підсудності за Києво-Святошинським районним судом Київської області позивач ОСОБА_1 приєднав до матеріалів позовної заяви акт про встановлення фактичного місця проживання ОСОБА_1 від 29.07.2022 року, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 53324422 від 16.02.2016 року, згідно з якою квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у приватній власності його дружини ОСОБА_2 , та копію свідоцтва про шлюб.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - це житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги. Місце проживання - це житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Згідно з п.5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ №265 від 07 лютого 2022 року громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.

Пунктом 4 цієї постанови передбачено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Отже, чинним законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування.

Викладене свідчить про неможливість застосування норм ч. 17 ст. 28 ЦПК України, що дає підстави для направлення матеріалів до відповідного суду згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Посольство Російської Федерації в Україні знаходиться за адресою: пр-т Повітрофлотський, 27, м. Київ, що територіально відноситься до Солом`янського районного суду м. Києва.

Відтак, підстав для розгляду справи Києво-Святошинським районним судом Київської області згідно вимог ст. 28 ЦПК України не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи, що позивач не надала жодних доказів того, що її місце проживання/перебування зареєстроване на території, на яку поширюється територіальна юрисдикція (підсудність) Києво-Святошинського районного суду Київської області, суд вважає за необхідне передати справу на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва, за загальним правилом підсудності, тобто за зареєстрованим місцем знаходження відповідача.

При цьому суд враховує, що згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 27, 31, 259, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі посольства Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої військовою агресією Російської Федерації проти України, за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена удень її проголошення абоскладення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: Андрій ВОЛЧКО