Рішення

Іменем України

22 грудня 2023 року місто Чернігів

Справа №751/6858/23

Провадження №2/751/1389/23

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Пилипович А. Я.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»

відповідач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представники відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 55 040,87 грн, інфляційні втрати 10 690,09 грн, три відсотки річних - 1 760,78 грн, а також понесені судові витрати (а.с.1-12).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.09.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір №4837116 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 13 000 грн, строк кредиту 30 днів з можливістю пролонгації, стандартна процента ставка 1,90% в день. Даний договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом реєстрації відповідача на вебсайті ТОВ «Авентус Україна» та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором М946646. Відповідач на вебсайті мав змогу ознайомитись з текстом примірного кредитного договору, правилами та паспортом споживчого кредиту. Зазначає, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало та надало кредит шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача, тоді як останній свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, у зв`язку з чим 27.10.2021 кредитний договір було автопролонговано на строк 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за договором не здійснював, заборгованість становить 42 590 грн. 21.06.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №21-06/2022, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги за вказаним договором. Про відступлення права вимоги відповідач повідомлявся шляхом направлення на вказану ним електронну пошту відповідного повідомлення. Крім того, боржник за прострочення виконання грошового зобов`язання має сплатити інфляційні втрати в розмірі 10 690,09 грн та 3% річних в розмірі 1 760,78 грн.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 18 серпня 2023 року відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У встановлений судом строк відповідач надіслав відзив (а.с.119-124, 145-150), відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази, що підтверджують підписання відповідачем договору та отримання ним коштів. Так, відповідач не укладав договорів з кредитними установами, електронний цифровий підпис не отримував, до матеріалів справи не долучено доказів того, що електронний підпис належить саме йому. Також відсутні докази перерахування коштів відповідачу, зокрема документи первинного бухгалтерського обліку, а наданий розрахунок заборгованості є одностороннім розрахунком позивача. Крім того, в листі вих.№2046 від 29.06.2022 відсутні відомості про отримувача коштів, неможливо встановити, чи належить зазначена картка відповідачу. Зазначає, що пролонгація договору №4837116 від 27.09.2021 не відбувалась, а відтак після спливу строку надання позики 27.10.2021, припинилось право кредитора нараховувати проценти. Також позивач, окрім інфляційних втрат та трьох відсотків річних, просить стягнути 55 040,87 грн заборгованості за кредитним договором, в той час як розмір заборгованості по кредитному договору становить 42 590 грн. Щодо витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн, то вважає вказаний розмір не співмірним з ціною позову, складністю справи, витраченим адвокатом часом на виконання робіт, у зв`язку з чим їх слід зменшити до 3 000 грн. У свою чергу просив з позивача стягнути витрати на правову допомогу.

Отримавши відзив, представником позивача подано відповідь на відзив (а.с.133-137), згідно якої позов просить задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що кредитний договір був укладений в електронній формі шляхом введення відповідачем одноразового ідентифікатора для електронного підпису, а тому його форма прирівнюється до письмової. Для оформлення кредитного договору відповідач зареєструвався на вебсайті ТОВ «Авентус Україна» та створив електронний кабінет, до якого надійшли текст договору, правила та паспорт споживчого кредиту, з якими відповідач міг ознайомитись. Також підтвердженням укладення договору є здійсненням часткової оплати за ним. Вказав, що розрахунок заборгованості оформлений належним чином, є допустимим доказом утворення заборгованості, ЦПК України не містить вимог щодо засобів доказування. Переказ коштів був здійснений в обумовлений кредитним договором спосіб на банківську картку, яка особисто вказана відповідачем. Підписуючи договір, відповідач погодився з його умовами, ні договір, ні будь-які його умови не визнані недійсними. Проценти нараховані правомірно в межах погодженого строку надання кредиту з урахуванням автопролонгації. Також позивач вправі вимагати стягнення сум інфляції та процентів річних. Крім того, відповідач повідомлявся про заміну кредитора в зобов`язання, при цьому його згода не потрібна. Подані докази є належними та допустимими, а судові витрати документально доведені. Натомість відповідачем витрати на правову допомогу не доведені належними і допустимими доказами.

Ухвалою суду від 25.09.2023 розгляд справи відкладено у зв`язку з витребуванням доказів.

Протокольною ухвалою суду від 24.10.2023 розгляд справи відкладено у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача.

Ухвалою суду від 28.11.2023 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.

Ухвалою суду від 20.12.2023 розгляд справи відкладено у зв`язку з технічними проблемами, які унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, позов підтримує.

Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, просив відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві.

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що позивач здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг (а.с.13-14, 76-89).

08.07.2020 між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір про надання послуг з переказу платежів №087/20-П, відповідно до якого останнє доручило здійснювати безготівковий переказ коштів клієнтам за посередництвом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» за допомогою системи easy pay (а.с.141-144).

27 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора М946646 укладено договір про надання споживчого кредиту №4837116, за умовами якого сума кредиту складає 13 000,00 грн, строк кредиту 30 днів з можливістю продовження за ініціативою споживача або в порядку автопролонгації, стандартна процента ставка становить 1,90% в день, а знижена 1,33 % в день, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою 20 410,00 грн, за зниженою 18 187,00 грн, кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , наданої споживачем (а.с.31-40).

Відповідно до графіку платежів за кредитом, підписаного відповідачем одноразовим ідентифікатором, 27.10.2021 необхідно сплатити 18 187,00 грн у випадку виконання умов договору для отримання зниженої процентної ставки, а інакше розміри платежів будуть перераховані та складатимуть 20 410,00 грн, з яких 7 410,00 грн процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою (а.с.41).

До вказаного договору додані Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна» (а.с.15-30).

Також 27.09.2021 ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація щодо основних умов кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, порядку повернення кредиту (а.с.42-46).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та перерахувало 27.09.2021 о 18:22 на картку відповідача № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 13 000,00 грн, що підтверджується довідкою та листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахунок коштів (а.с.47-48, 177).

Крім того, інформацією АТ КБ «Приватбанк» підтверджується, що картка № НОМЕР_1 видана на ім`я ОСОБА_1 та на вказану картку 27.09.2021 здійснено зарахування коштів у сумі 13 000,00 грн (а.с.174).

З картки обліку договору №4837116 від 27.09.2021 позичальника ОСОБА_1 вбачається, що останній 27.10.2021 кошти не сплатив, у зв`язку з чим проценти продовжили нараховуватися до 25.01.2022 включно; відповідач 05.11.2021 здійснив платіж на оплату процентів в розмірі 50,00 грн, інших платежів за кредитним договором не здійснював, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 42 590,00 грн, з яких за тілом кредиту 13 000,00 грн, за процентами 29 590,00 грн (а.с.49-62).

21 червня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №21-06/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за плату права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №4837116 від 27.09.2021 (а.с.63-73).

Відповідач повідомлявся про відступлення прав вимоги та про необхідність сплатити заборгованість, що підтверджується листом ТОВ «Авентус Україна» №4837116 від 28.10.2023 (а.с.74).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кредитний договір був укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 у електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст. 205, ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України.

При цьому, на виконання вимог ч.1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Щодо доводів сторони відповідача про не пролонгацію договору відповідно до п. 4.2 договору та неправомірне нарахування відсотків суд зазначає наступне.

З правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У пунктах 1.4, 1.5, 4.1 та 4.3 договору сторони передбачили, що кредит надається на строк 30 днів та може бути продовжено або за ініціативою споживача на 30 днів, або в порядку автопролонгації кожен раз на один наступний календарний день після закінчення строку кредиту, але не більше ніж на 90 днів поспіль. При цьому стандартна процента ставка 1,90% в день застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація. Водночас автопролонгація строку кредиту здійснюється у випадку наявності в споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку) заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 6.3 договору погашення заборгованості здійснюється у такій черговості: прострочені зобов`язання по процентам, прострочені зобов`язання по кредиту.

З дослідженої в судовому засідання картки обліку (а.с.49-62) вбачається, що відповідач не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки, а тому з 27.09.2021 до 26.10.2021 діяла стандартна процента ставка. На дату закінчення строку кредиту заборгованість за кредитом не була погашена, у зв`язку з чим строк дії договору продовжувався кожен раз на один наступний календарний день після закінчення строку кредиту, але не більше ніж на 90 днів поспіль, тобто до 25.01.2022 включно. Вказаний період нараховувались проценти за стандартною процентною ставкою. При цьому сплата відповідачем 05.11.2021 коштів у розмірі 50,00 грн не вистачало для погашення заборгованості.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування кредитом не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту 13 000,00 грн та процентів за користування кредитом в межах строку кредитування за період з 27.09.2021 до 26.10.2021 в сумі 7 410,00 грн (13000 х 1,90 процентів за день = 247 грн за день х 30 календарних днів), а також процентів за користування кредитом після автопролонгації, але не більше ніж на 90 днів поспіль (з урахуванням сплати відповідачем 50,00 грн), тобто до 25.01.2022 включно, в сумі 22 180,00 грн (247 грн за день х 90 календарних днів - 50 грн).

Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували надані позивачем докази щодо розміру заборгованості за кредитним договором в частині тіла кредиту та нарахованих процентів відповідно за стандартною процентною ставкою 1,90% за кожен день користування кредитом за період з 27.09.2021 до 26.10.2021 включно.

Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 13 000 грн 00 коп, заборгованості за процентами у розмірі 29 590 грн 00 коп, а всього - 42 590 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 3 % від простроченої суми за період з 26.01.2022 до 19.05.2023 року та інфляційних втрат за період з лютого 2022 року до квітня 2023 року суд дійшов наступного висновку.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35).

Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Відтак, позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 24 лютого 2022 року до квітня 2023 року та розрахунок 3% річних за період з 24 лютого 2022 року до 19.05.2023 року.

З огляду на викладене, підлягають стягненню 3% річних за період з 26.01.2022 до 23.02.2022 та інфляційні за період з 01.02.2022 (в межах заявлених вимог) до 23.02.2022.

Нарахування 3% річних за порушення грошового зобов`язання розраховується наступним чином: сума заборгованості 42 590 грн х 3% / 365 х 28 дні прострочення (за період з 28 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року), отже 3 % річних будуть складати 98,00 грн.

Нарахування інфляційних за порушення грошового зобов`язання розраховується наступним чином: 101,6х42590/100-42590= 681,44 грн за лютий 2022 року, за період з 01.02.2022 (в межах заявлених вимог) до 23.02.2022 становить 559,75 грн (681,44/28х23).

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути 43 247 грн 75 коп заборгованість за договором №4837116 від 27.09.2021.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору із застосуванням понижуючого коефіцієнта в розмірі 0,8 ставки судового збору в сумі 2 147,20 грн (а.с.102), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 375,90 грн (2147,20х43 247,75/67491,74).

Згідно пункту 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022 адвокатом Крюковою М.В. та ордеру(а.с.93-98).

Позивач сплатив на користь адвоката 10 000,00 грн за надання правової допомоги, що підтверджується звітом про надання правової допомоги від 03.08.2023 (а.с.99), рахунком на оплату по замовленню №03/08 від 03.08.2023 (а.с.100) та платіжною інструкцією №1038 від 04.08.2023 (а.с.101).

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3 000 грн, оскільки вони є не співмірними з ціною позову, складністю справи, витраченим адвокатом часу на виконання робіт.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру вказаних витрат, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 6407 грн 86 коп (10000х43 247,75/67491,74).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 533, 543, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 43 247 (сорок три тисячі двісті сорок сім) грн 75 коп заборгованості за договором №4837116 від 27.09.2021, що складається із: заборгованості за кредитом 13 000 грн 00 коп, заборгованості за процентами 29 590 грн 00 коп, інфляційних втрат 559 грн 75 коп, трьох відсотків річних 98 грн 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судові витрати у розмірі 1 375 грн 90 коп судового збору та 6 407 грн 86 коп витрат на правничу допомогу, а всього 7 783 (сім тисяч сімсот вісімдесят три) грн 76 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27.12.2023.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (місцезнаходження: вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150, )

Відповідач - ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя Н. В. Маслюк