РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023

Справа № 522/10968/22

Провадження № 2/522/520/23

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.

за участю: представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянув у загальному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_3

до Держави Україна в особі Одеської обласної прокуратури

про відшкодування шкоди.

ВСТАНОВИВ:

1.23.08.2022 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Держави Україна в особі Одеської обласної прокуратури.

2.Позивач просить суд:

- стягнути моральну шкоду в розмірі 832 000 грн.

3.26.08.2022 відкрито загальне позовне провадження.

4.14.09.2022 відповідач подав відзив на позов.

5.09.05.2023 закрито підготовче провадження.

6.29.11.2023 відмовлено в прийнятті заяви про зменшення позовних вимог.

7. ОСОБА_3 звернення до суду з цим позовом обгрунтовує тим, що постановою слідчого ОВД СУ ГУМВД України в Одеській області від 19.09.2007 було порушено кримінальну справу №4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Також 23.10.2007 було порушено кримінальні справи №6, №7, №8, 9 щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Постановою слідчого в кримінальній справі №4 від 25.10.2007 ОСОБА_3 притягнуто як обвинувачену.

Отже, в статусі підозрюваного у кримінальній справі №4 вона перебувала 1 місяць з 19.09.2007 по 25.10.2007.

09.11.2007 ОВС СУ ГУМВС в Одеській області порушив кримінальну справу № стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та інших невстановлених осіб за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а 14.11.2007 порушено кримінальні справи №5 та № 6 стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та інших невстановлених осіб за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. 13.03.2008 порушено кримінальну справу №/3 щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. 20.03.2008 порушено кримінальну справу №4/4 стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. 26.01.2009 кримінальна справа щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб виділена у кримінальну справу № 5 з підстав тривалої хвороби ОСОБА_3 та оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 26.01.2009 досудове слідство у кримінальній справі №5 стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб зупинено на підставі п. 1 ст. 206 КПК України (в ред. 1960).

17.10.2013 відомості стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 190 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003770.

Отже, в статусі обвинуваченого в кримінальній справі №4 (за КПК України в ред.1960) ОСОБА_3 перебувала 72 місяці з 25.10.2007 по 17.10.2013.

Ухвалою суду від 30.12.2013 кримінальна справа №4 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за скоєння злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 224 та ч. 1 ст. 255 КК України повернута для проведення додаткового розслідування. Ухвалою апеляційного суду від 17.07.2014 ухвала суду першої інстанції від 30.12.2013 залишена без змін.

Матеріали кримінальної справи №4 внесені до ЄРДР за №00000845 від 12.08.2014 за ч. 2 ст. 190 КК України.

31.10.2014 матеріали кримінального провадження № 00000845 за ч. 2 ст. 190 КК України об`єднано з кримінальним провадженням №0003770 за ч. 4 ст. 190 КК України.

30.10.2015 за результатами досудового розслідування слідчим СУ ГУ МВС України в Одеській області прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 п.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складів кримінальних правопорушень. Постановою заступника Генерального прокурора України від 07.07.2016 скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 30.10.2015, а кримінальне провадження №0003770 від 18.10.2013 відновлено.

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Одеській області Ревенко Г.М. від 08.05.2018 кримінальне провадження закрито на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України. Відомості про закриття кримінального провадження внесені до ЄРДР.

Отже, під слідством в кримінальному провадженні №0003770 ОСОБА_3 перебувала 55 місяців з 17.10.2013 по 08.05.2018.

Тобто, ОСОБА_3 зазначає, що вона перебувала перебувала під слідством та судом 128 місяців: у статусі підозрюваного 1 місяць з 19.09.2007 по 25.10.2007; в статусі обвинуваченого 72 місяці з 25.10.2007 по 17.10.2013; під слідством 55 місяців з 17.10.2013 по 08.05.2018.

Вважає, що внаслідок незаконного кримінального переслідування ОСОБА_3 спричинено моральну шкоду. Право на відшкодування гарантованого розміру моральної шкоди, передбачено ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (в ред. На 01.01.2006). Розмір такої шкоди за 128 місяців перебування під слідством та судом становить 832 000 грн., виходячи з 6 500 грн. (мінімальний розмір заробітної станом на 2022 рік).

8.Відповідач проти позову заперечує. Моральна шкода, спричинена особі незаконним знаходженням під слідством та судом, відшкодовується лише за період з часу пред`явлення обвинувачення, або повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання законної сили виправдувальним вироком чи ухвалою про закриття провадження у справі.

В даному випадку ОСОБА_3 було притягнуто як обвинувачену в кримінальній справі №4 постановою слідчого від 25.10.2007. Але 26.01.2009 досудове розслідування стосовно ОСОБА_3 та інших невстановлених осіб було зупинено на підставі п.1 ст. 206 КПК України (в ред. 1960), а 17.10.2013 внесено відомості до ЄРДР, у зв`язку зі зміною Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 30.12.2013, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду від 17.04.2014 кримінальну справу №4 за обвинуваченням ОСОБА_3 було повернуто для проведення додаткового розслідування, а матеріали цієї справи внесені до ЄРДР 12.08.2014 за № 0003770, яке було закрито 08.05.2018.

Однак після внесення 17.10.2013 відомостей до ЄРДР в кримінальній справі №4, повідомлення про підозру ОСОБА_3 не вручалося. Відтак вона перебувала під слідством та судом як обвинувачувана лише в період з 25.10.2007 по 17.10.2013, що складає 71 місяць 23 дні, з яких і може бути розрахована сума моральної шкоди, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на місяць в сумі 6 700 грн. в 2023 році, що становить 480 836 грн. Період з 30.10.2015 (постанова про закриття кримінального провадження) по 07.072016 (скасовано постанову про закриття та відновлено кримінальне провадження) не можу враховуватись до часу перебування під слідством, оскільки за цей період досудове розслідування не проводилось.

Крім того, відповідач зазначає, що прокуратура досудового у кримінальній справі та у кримінальному провадженні не здійснювала та жодних неправомірних дій стосовно позивача не вчиняла, отже не є належним відповідачем.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

9.Впродовж 2007-2009 років слідчим управлінням ГУ МВС України в Одеській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальній справі №4 щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших невстановлених осіб.

10.Постановою старшого слідчого по ОВС СУ ГУМВС в Одеській області у кримінальній справі № 4 від 25.10.2007 ОСОБА_3 притягнуто як обвинувачену за ч. 4 ст. 190 КК України.

11.З цієї кримінальної справи 26.01.2009 виділено кримінальну справу №5 щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та інших невстановлених осіб, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 , ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 224 та ч. 1 ст. 255 КК України. Підставами для виділення матеріалів стало оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 та тривала хвороба ОСОБА_3 .

12.26.01.2009 досудове слідство у вказаній справі зупинено на підставі п. 1 ст. 206 КПК України (в ред. 1960).

13.КПК України (в ред. 1960) втратив чинність у зв`язку з прийняттям нового КПК України, який набув чинності 20.11.2012.

14.Матеріали кримінальної справи №5 стали підставою для внесення 17.10.2013 відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003770 за ч. 4 ст. 190 КК України, досудове розслідування в якому здійснювалося слідчим Управлінням ГУ НП в Одеській області.

15.Кримінальна справа № 4 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 224 та ч. 1 ст. 255 КК України 19.02.2009 з обвинувальним висновком для розгляду по суті спрямована до суду.

16.Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.12.2013 кримінальна справа № 4 повернута прокурору для організації проведення додаткового розслідування. Апеляційним судом Одеської області ухвалу залишено без змін, що стало підставою для внесення 12.08.2014 відомостей до ЄРДР за № 0000845.

17.Вказані кримінальні провадження 31.10.2014 об`єднані в одне провадження за №0003770.

18.За результатами досудового розслідування старшим слідчим СУ ГУМВС України в Одеській області 30.10.2015 прийняв постанову про закриття кримінального провадження на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діяннях ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України.

19.Постанову від 30.10.2015 скасовано 07.07.2016 заступником Генерального прокурора України, а кримінальне провадження № 0003770 від 18.10.2013 відновлено.

20.За результатами досудового розслідування старшим заступником начальника відділу СУ ГУ НП в Одеській області 08.05.2018 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діяннях ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України.

21. ОСОБА_3 підозру у кримінальному провадженні №0003770 не повідомлялось.

Висновки суду.

22.Предметом спору є відшкодування державою гарантованого мінімального розміру моральної шкоди на підставі Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду». Підставами позову є перебування позивача в статусі підозрюваного, обвинуваченого та під слідством, що мало наслідком закриття кримінального провадження відносно позивача у зв`язку із відсутністю в діяннях складу злочину, завдання цим значних моральних страждань.

23.Щодо гарантованого мінімального розміру моральної шкоди.

24.Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

25.Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

26.Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

27.Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України).

28.Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (в редакції 11.07.2009), передбачалось, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1)незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2)незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3)незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині 1 цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

29.Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникало, зокрема, у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті (пункт 2,3 частини першої статті 2 Закону).

30.Положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (в редакції 11.07.2009), передбачалось, що громадянинові відшкодовується, в тому числі й моральна шкода.

31.В зв`язку зі змінами в законодавстві, внесеними згідно із Законом № 4652-VI від 13.04.2012, стаття 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» була викладена в редакції, яка передбачає, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1)незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2)незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3)незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону).

32.Положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.

33.Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону).

34.Відповідно до частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

35.Відповідно до статті 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

36.Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

37.Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

38.Тобто Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

39.Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.

40.У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 в справі № 6-2203цс15 вказано, що «відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування».

41.У постанові Великої Палати Верховного суду від 20.09.2018 у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що «моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

42.Тобто законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

43.Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17, Верховним Судом у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19, від 03 березня 2021 року у справі № 638/509/19.

44.В оцінці застосування судами як розрахункової величини розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», у розмірі 4 173 грн, Верховний Суд врахував, що відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

45.Проте сума відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, не є його посадовим окладом, заробітною платою чи іншою виплатою, а тому підстави для застосування наведеної норми до спірних правовідносин відсутні.

46.На правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII не поширюється.

47.Таке тлумачення указаних норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду від 04 червня 2018 року у справі № 489/2492/17, від 13 червня 2018 року у справі № 464/6865/16, від 21 червня 2018 року у справі № 205/119/17, від 16 січня 2019 року у справі № 334/3231/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 591/6167/14-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 213/1972/16-ц.

48.Отже, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом, в даному випадку суд має застосувати правило частини 3 статті 13 Закону та визначати розмір відшкодування моральної шкоди із розрахунку мінімальної заробітної плати у розмірі 6 700 грн, встановленого законом на момент ухвалення судом рішення.

49.Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 04 червня 2018 року у справі № 489/2492/17, від 13 червня 2018 року у справі № 464/6863/16, від 21 червня 2018 року у справі № 205/119/17, від 25 липня 2018 року у справі № 607/14493/16-ц, від 12 лютого 2020 року у справі № 295/692/17.

50.Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

51.Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

52.Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (пункт 28)), повинен зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду, в даному випадку це Одеська обласна прокуратура, що здійснювала процесуальне керівництво в даному кримінальному провадження та підтримувала державне обвинувачення в суді.

53.Щодо визначення строку перебування під слідством та судом, розміру моральної шкоди.

54.У пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

55.Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, необхідно визначати виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвалою про закриття кримінального провадження.

56.З встановлених судом обставин вбачається, що ОСОБА_3 про підозру у кримінальному провадженні № 0003770 не повідомлялось. Відтак підстави для застосування ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в чинній редакції, відсутні.

57.Проте, як вже зазначалося, постановою старшого слідчого по ОВС СУ ГУМВС в Одеській області у кримінальній справі № 4 від 25.10.2007 ОСОБА_3 притягнуто як обвинувачену за ч. 4 ст. 190 КК України за правилами КПК в редакції 1960 року, що було на той момент підставою для застосування наслідків, передбачених ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (в редакції 11.07.2009). Тому її право на відшкодування моральної шкоди у разі закриття провадження в кримінальній справі вже за правилами нової редакції КПК України, не залежить від того, повідомлено їй про підозру чи ні за правилами чинного кримінального процесуального закону.

58.Отже, ОСОБА_3 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки була обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення за КПК в редакції 1960 року і не може бути обмежена у процесуальних правах внаслідок розслідування злочину інкримінованого їй раніше за правилами зміненого процесуального законодавства.

59.При цьому, визначаючи строк перебування ОСОБА_3 під судом і слідством, суд бере до уваги, що його початком є 25.10.2007 (дата пред`явлення обвинувачення), що не оспорюється сторонами.

60.Позивач вважає, що останнім днем його перебування під слідством і судом є 08.05.2018 (дата остаточного закриття кримінального провадження № 0003770).

61.Проте суд зауважує, що хоча непред`явлення ОСОБА_3 підозри по кримінальному провадженні № 0003770, дані про яке внесені до ЄРДР 17.10.2013, не позбавляють її право на відшкодування моральної шкоди. Однак період з 17.10.2013 по 08.05.2018 не може бути врахований в даному випадку.

62.Так, ОСОБА_3 у зв`язку зі змінами кримінального процесуального законодавства перестала бути обвинуваченою у кримінальному провадженні. Отже, негативні наслідки, які закладаються в розуміння спричинення моральної шкоди особі наявністю в цієї особи статусу обвинуваченої, перестали існувати 17.10.2013 і не були поновлені, оскільки підозра ОСОБА_3 в кримінальному провадженні за новими правилами кримінального процесуального законодавства не оголошувалась.

63.Отже, суд вважає, що останнім днем періоду перебування під слідством та судом є день внесення даних до ЄРДР в кримінальному провадженні № 0003770, тобто 17.10.2013.

64.Таким чином, період перебування позивача під слідством і судом складає 71 місяць та 23 дні (з 25.10.2007 по 17.10.2013).

65.Оскільки, у даному випадку строк перебування під слідством та судом становить 71 місяць та 23 дні, то розмір морального відшкодування становить 480 836 грн. (71 * 6 700 + (6 700:30)*23).

66.Суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_3 .

67.Щодо належності відповідача у справі.

68.Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

69.Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (ч. 4 ст. 58 ЦПК України).

70.Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 21.08.2019 у справі № 761/35803/16-ц, від 18.12.2019 у справі №688/2479/16-ц), повинен зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

71.Позивач хоч і ставить питання про відшкодування моральної шкоди завданої йому органом на досудовому слідстві, проте саме Одеська обласна прокуратура здійснювала процесуальне керівництво в кримінальному провадження, яка погоджувала рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

72.Таким чином, суд погоджується з позивачем, що відповідачем за цим позовом є Одеська обласна прокуратура.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 шкоду, завдану незаконними діями органів прокуратури в розмірі 480 836 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.12.2023.

Суддя Ярема Х.С.