Дата документу 16.06.2023
Справа № 334/3112/23
Провадження № 2-о/334/180/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Добрєва М.В., при секретарі Кириленко О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Гончарова В.І., заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту сумісного проживання ,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання.

В заяві вона вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявниці, ОСОБА_2 , з яким ОСОБА_1 перебувала у шлюбі, з 1978 року до дня його смерті.

04.04.2023 року заявник звернулася до Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо перерахунку пенсії «Перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника» згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 34 від 04.04.2023 року Відділу перерахунків пенсій № 1 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви від 04.04.2023 року щодо перерахунку пенсії «Перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника» згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з тим, що до переліку документів на перерахунок пенсії заявниці на пенсію її чоловіка нею не були надані документи: про спільне місце проживання (реєстрації) та документ про перебування на утриманні померлого годувальника.

У зв`язку з цим заявник вирішила звернутись до суду із цією заявою з огляду на таке: 22 вересня 1978 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 2555. З цього дня подружжя проживало разом та вели спільне господарство. Двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 була отримана ОСОБА_1 на 3-х членів родини: на ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їхню доньку, ОСОБА_3 , 1979 року народження, на підставі ордеру № 2366, виданого 31.05.1982 року Міським житловим управління Виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих. В цій квартирі були зареєстровані всі члени родини, включаючи і сина ОСОБА_4 , 1985 року народження.

Квартира була приватизована на всіх членів родини по частці кожному.

В 1995 році у зв`язку з тим, що діти підростали, заявниця з чоловіком придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Заявниця як Покупець, відразу зареєструвалась за адресою АДРЕСА_2 , а її чоловік залишився зареєстрованим за попередньою адресою.

В 2004 році заявниця з чоловіком та дочкою подарували свої частки у вказаній квартирі сину у відповідності з договором дарування від 27.10.2004 року.

В квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 із ОСОБА_2 та сином ОСОБА_4 поселились після ремонту в кінці 1996 року і проживали в ній разом до дня смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_1 залишився зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки право власності на квартиру набув син, який не наполягав на зміні місця реєстрації, а ОСОБА_6 не вважав за необхідне змінити місце реєстрації на адресу фактичного проживання.

Перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_2 та проживаючи із ним однією сім`єю, заявниця майже все їх сумісне життя перебувала на його утриманні. Як пенсіонер за віком, тобто непрацездатна особа, з 19.07.2007 року вона безстроково перебуває на обліку в Правобережному об`єднаному управлінні ПФУ у м. Запоріжжя в Запорізькій області і отримує пенсію за віком. Пенсія Заявниці становить 3787,38 грн. Пенсія ОСОБА_2 на день смерті становила 11 800,00 грн.

Для встановлення юридичного факту перебування на утриманні необхідно, щоб заявник перебував на утриманні годувальника не менш як п`ять років та одержував від члена сім`ї матеріальну допомогу, що була для нього єдиним постійним джерелом засобів для існування. Заявниця проживала зі своїм чоловіком однією сім`єю 44,5 роки, включаючи останні 5 років до його смерті, і майже все своє життя перебувала на його утриманні, оскільки він мав заробіток в кілька разів більший, ніж у неї, весь час працював та забезпечував її та їх дітей. На теперішній час заявниця перебуває в скрутному матеріальному положенні, оскільки хворіє та потребує багато коштів на своє лікування і підтримку свого здоров`я, на придбання продуктів харчування, одягу та взуття, ліків, всіх необхідних для існування предметів вжитку, сплати за комунальні послуги за житло, яке належить їй на праві власності. Матеріальна допомога, яку постійно надавав непрацездатній особі ОСОБА_1 її чоловік ОСОБА_2 була для неї, крім отриманої нею пенсії, основним і постійним джерелом її існування, оскільки на свою пенсію вона не мала змоги придбати собі необхідні ліки, одяг та взуття, предмети вжитку, придбати необхідні продукти харчування, сплачувати комунальні платежі, так як основний тягар вказаних витрат, пов`язаних з їх сумісною власністю: плату за теплову енергію, обслуговування будинку та інші платежі в квартирі за місцем їх фактичного проживання, покладався на її чоловіка,

Факт сумісного проживання з померлим ОСОБА_2 за однією адресою необхідно встановити для реалізації права Заявниці на перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так як ОСОБА_2 був зареєстрований на момент смерті а іншою адресою, єдиним способом встановлення факту проживання в період з 1996 року по 2023 рік за однією адресою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_3 є судове рішення про встановлення цього факту.

Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала, просила суд її задовольнити з мотивів, викладених у заяві.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявниці, ОСОБА_2 , з яким ОСОБА_1 перебувала у шлюбі, з 1978 року до дня його смерті.

04.04.2023 року заявник звернулася до Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо перерахунку пенсії «Перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника» згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 34 від 04.04.2023 року Відділу перерахунків пенсій № 1 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви від 04.04.2023 року щодо перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що до переліку документів на перерахунок пенсії заявниці на пенсію її чоловіка нею не були надані документи: про спільне місце проживання (реєстрації) та документ про перебування на утриманні померлого годувальника.

Як зазначає заявниця у заяві, вони з померлим чоловіком були зареєстровані за різними адресами, але фактично разом проживали протягом 44,5 років за адресою: в квартирі АДРЕСА_3 , в квартирі, яка належить заявниці, вони мали спільний бюджет, чоловік віддавав їй свою пенсію, яку вони витрачали на оплату комунальних послуг, утримання квартири, придбання одягу, продуктів харчування, ліків. Пенсія чоловіка була для неї постійним та основним джерелом для існування.

Факт спільного проживання заявниці з померлим чоловіком ОСОБА_2 підтверджується також показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які зазначили, що заявниця з померлим чоловіком ОСОБА_2 мешкали з моменту вселення до квартири за адресою АДРЕСА_2 . Чоловік заявниці помер у 2023 році, похованням чоловіка займалась дружина, ОСОБА_1 .

Таким чином, доводи заявниці щодо спільного проживання із померлим чоловіком знайшли своє доказове підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Як передбачено ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

На підставі ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

За таких обставин, оскільки встановлення вищевказаного факту має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, суд вважає за необхідне встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою АДРЕСА_2 .

Отже, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо.

Керуючись ст.ст. 5, 13, 76, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 268, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Гончарова В.І., заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту сумісного проживання - задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Добрєв М. В.