Провадження № 22-ц/812/664/23
Провадження № 22-ц/812/685/23
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 червня 2023 року м. Миколаїв

справа № 489/2310/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

відповідача ОСОБА_1 , подані його представниками адвокатами Когіним Андрієм Валерійовичем

та ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену 22 травня 2023 року суддею Рум`янцевою Н.О., в приміщенні цього ж суду, (повний текст ухвали складений того ж дня), про забезпечення позову до подачі позовної заяви

ОСОБА_3 до

ОСОБА_1

про стягнення забезпечувального платежу та штрафу за невиконання умов договору,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

19 травня 2023 року ОСОБА_3 , діючи через свого представника адвоката Сидоренко Т.В., до пред`явлення позову, подала до суду заяву про його забезпечення.

Позивачка зазначала, що 28 квітня 2023 року уклала з ОСОБА_1 попередній договір купівлі продажу 625/1000 часток у праві власності нежитлових будівель по АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 1.3 Попереднього договору, представник ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 5 156 172, 60 грн., що еквівалентно 141 000 доларів США. Згідно п. 2.1 Попереднього договору, сторони домовилися укласти та нотаріально посвідчити основний договір купівлі-продажу нежитлових будівель не пізніше 05.05.2023 включно за ціною в гривнях, що буде еквівалентна 200 000 доларів США за курсом НБУ на день підписання основного договору. Попередній договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. та зареєстровано в реєстрі за № 388. Після підписання попереднього договору ОСОБА_1 почав ухилятися від спілкування та обговорення умов укладання основного договору. Станом на 18.05.2023 основний договір купівлі продажу не укладено з вини ОСОБА_1 .

Посилаючись на намір ОСОБА_1 укласти 19.05.2023 року основний договір купівлі-продажу 625/1000 часток у праві власності на нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 з іншим покупцем, та на існування у зв`язку з цим загрози відчуження нерухомого майна, що зробить неможливим виконанням рішення суду про стягнення забезпечувального платежу та штрафу за невиконання умов попереднього договору купівлі продажу, ОСОБА_3 просила забезпечити позов шляхом заборони державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав щодо нерухомого майна 625/1000 часток у праві власності на нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2023 року заяву задоволено, державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим особам заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав щодо нерухомого майна 625/1000 часток у праві власності на нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала суду першої інстанції мотивована достатньою обґрунтованістю заяви про забезпечення позову, доведеністю можливості настання несприятливих наслідків у разі незабезпечення позову, та взаємопов`язаністю підстав та виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційних скаргах представники відповідача просили ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, та на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційні скарги мотивовані недоведеністю неявки відповідача для укладення основного договору та його наміру укласти договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна з іншим покупцем.

Крім цього вказано на необґрунтованість припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Також апелянт ОСОБА_4 зазначав, що зі слів позивачки, при оформленні 02 травня 2023 року основного договору нотаріусом Горбуровим К.Є. було виявлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2023 року в іншій цивільній справі заборонено державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим особам, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав щодо нерухомого майна ОСОБА_1 , розташованого по АДРЕСА_1 .

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційні скарги представник позивачки адвокат Сидоренко Т.В. просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на належну оцінку судом обставин справи та можливих перешкод у виконанні імовірного судового рішення.

2.Мотивувальна частина

Участь у судовому засіданні приймали представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Когін А.В., та представник ОСОБА_2 в режимі відеоконференції.

Представник позивачки ОСОБА_3 адвокат Сидоренко Т.В. подала заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 існує спір щодо передачі ОСОБА_3 на підтвердження її наміру придбати у ОСОБА_1 625/1000 часток у праві власності на нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 , грошових коштів у національній валюті в розмірі 5 156 172, 60 грн. що еквівалентно 141 000 доларів США за попереднім договором купівлі-продажу від 28 квітня 2023 року.

Також пунктом 4.1 попереднього договору визначено, що у разі односторонньої відмови ОСОБА_1 від укладення основного договору, неподання ним документів, необхідних для нотаріального посвідчення основного договору, неприбуття без поважних причин до нотаріуса для укладення основного договору та за наявності інших обставин, внаслідок яких основний договір не буде укладеним з вини ОСОБА_1 , останній прийняв на себе зобов`язання негайно повернути ОСОБА_3 141 000 доларів США забезпечувального платежу та сплатити штраф у розмірі 100 % цієї суми.

Позиція апеляційного суду

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 (провадження №14-88цс20) дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 зазначила про те, що "під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами".

Як зазначалося вище, між сторонами існує спір щодо передачі ОСОБА_3 на підтвердження її наміру придбати у ОСОБА_1 625/1000 часток у праві власності на нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 , грошових коштів у національній валюті в розмірі 5 156 172, 60 грн. що еквівалентно 141 000 доларів США за попереднім договором купівлі-продажу від 28 квітня 2023 року, та щодо сплати визначеного пунктом 4.1 договору штрафу за невиконання певних дій у розмірі 100 % цієї суми.

26 травня 2023 року ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_1 з позовом про стягнення забезпечувального платежу та штрафу за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна.

31 травня 2023 року Ленінським районним судом відкрито провадження у цій справі.

Тобто предмет спору, визначений у позовній заяві, дає підстави для висновку про те, що між сторонами дійсно виник спір.

Отже, враховуючи суть позовних вимог та спосіб забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим особам, вчиняти будь-які дії в Державному реєстрі речових прав щодо нерухомого майна - 625/1000 часток у праві власності на нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 , апеляційний суд приходить до висновку про те, що обраний захід забезпечення позову є співмірним з заявленими позовними вимогами та вважає обґрунтованими посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням, у разі задоволення позовних вимог може істотно ускладнити поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду, та вплинути на виконання ймовірного рішення суду.

При цьому апеляційний суд вважає, що обґрунтованість позовних вимог, достатність наданих доказів, переконливість наведеного обґрунтування, доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо доведеності певних обставин справи, не можуть бути предметом перевірки судом під час вирішення питання про забезпечення позову та ці питання підлягають з`ясуванню під час вирішення спору по суті.

За такого, аргументи сторін стосовно суті спору при вирішенні питання про доцільність забезпечення позову є недоречними.

Не заслуговують на увагу і доводи представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Когін А.В. про те, що ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2023 року в іншій цивільній справі також забезпечено позов шляхом заборони державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим особам, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав щодо нерухомого майна ОСОБА_1 , яке знаходиться по АДРЕСА_1 .

Ця обставина не впливає на висновки суду щодо доцільності забезпечення позову саме обраним позивачем способом у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 .

Європейський суд з прав людини нагадує, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, визначених у Конвенції, у якій би формі вони не забезпечувались у національному правовому полі.

Сфера зобов`язань Договірних держав за статтею 13 коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (Кудла проти Польщі, №30210/96, п.157, ECHR 2000-XI). Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (див., крім іншого, Міфсуд проти Франції [GC], №57220/00, ECHR 2002-VIII) (Рішення від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України", заява №11901/02 Страсбург).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі (Дорани проти Ірландії) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

За такого, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про доцільність забезпечення позову саме зазначеним позивачкою способом.

Слід також вказати на те, що обраний спосіб забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим особам, вчиняти будь-які дії в Державному реєстрі речових прав щодо нерухомого майна - 625/1000 часток у праві власності на нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 , не позбавляє власника права володіння цим майном та не призводить до втручання в господарську діяльність, хоч і позбавляє його права на відчуження даного майна.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

За такого апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційних скарг на цій стадії апеляційним судом не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвокатів Когіна Андрія Валерійовича та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова

---------------------------------

Повну постанову складено 03 липня 2023 року