Справа № 638/1051/23
Провадження № 2/638/2174/23
РІШЕННЯ

Іменем України

08 червня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Смирнова В.А.

за участю секретаря судового засідання Каркан А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) про поновлення на роботі.

В позові ОСОБА_1 просить суд поновити строк на звернення до суду з моменту отримання відомостей про звільнення, а саме з 02.02.2023 року, поновити її на посаді лікаря невропатолога неврологічного відділення (з палатами для лікування стаціонарних хворих) військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 лютого 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) про поновлення на роботі. Суд вирішив розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова (м. Харків пр.Перемоги буд.52-В) з повідомленням (викликом) осіб на 02 березня 2023 року на 11 год. 00 хв. Витребувано у Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) належним чином завірену копію Наказу від 05.01.2023 року №5 про звільнення ОСОБА_1 та довідку про розмір заробітної плати за останні шість місяців.

02 березня 2023 на виконання Ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 лютого 2023 року командир військової частини НОМЕР_1 полковник медичної служби ОСОБА_2 надав належним чином завірену копію Витягу з Наказу від 05.01.2023 року №5 про звільнення ОСОБА_1 та довідку про доходи ОСОБА_1 ..

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 березня 2023 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) про поновлення на роботі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

До початку слухання справи по суті, 03 травня 2023 року, представник позивача подала уточнену позовну заяву про поновлення на роботі, в якій збільшено позовні вимоги. Додано позовну вимогу про стягнення з Відповідача військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу.

До початку слухання справи по суті, 08 червня 2023 року представник позивача подала клопотання, в якому просила збільшити позовні вимоги в частині скасування наказу №5 від 05 січня 2023 року.

У судове засідання позивач, ОСОБА_1 , не з`явилася, про судове засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Представник позивача, адвокат Верещака Н.В., у судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_3 у судове засідання з`явилася, позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсзяі з таких підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

10.03.2016 року, відповідно до наказу №50 ОСОБА_1 (була прийнята на 0,5 ставки посади лікаря невропатолога неврологічного відділення військової частини НОМЕР_1 «Військово-медичний клінічний центр Північного регіону».

Наказом №254 від 12.11.2018 року ОСОБА_1 переведено на повну ставку лікаря невропатолога неврологічного відділення військової частини НОМЕР_1 .

У зв?язку з вагітністю з 01 вересня 2022 року пішла на лікарняний відповідно до листка непрацездатності Серії АДЯ N695732 на 126 днів.

17.11.2022 року Позивач народила доньку, однак при родах було здійснено хірургічну акушерську операцію.

3 05.01.2023 року лікарняним листом серії АДЯ N695767 лікарняний продовжено до 18 січня 2023 року.

Пізніше, зателефонувавши до відділу кадрів, та повідомивши, що позивачка знаходиться ще й досі на лікарняному через стан здоров?я після операції працівник відділу кадрів стала вимагати негайно стати до роботи інакше позивачка найближчим часом буде звільнена.

3 метою підтвердження факту перебування на лікарняному до відповідача цінним листом було направлено лікарняний листок серії АДЯ N695767 та заяву про надання відпустки по догляду за дитиною, а також інші документи, які відповідач отримав 19.01.2023 року.

02.02.2023 року позивачкою отримано поштове відправлення 519 від відповідача, в якому було повідомлено позивачку про те, що відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2023 року №5 ОСОБА_1 звільнено відповідно до п. 4 ст.40 КЗпП України за прогул.

Відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2023 року №5 ОСОБА_1 звільнено за прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Незважаючи на наявність інформації про перебування ОСОБА_1 на лікарняному, звільнивши за прогул позивачку, не перевіривши факт перебування на лікарняному, відповідач видав незаконний наказ про звільнення.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови № 9 від 06.11.1992 року, суди повинні виходити з того, що передбаченим нормою п. 4 ст. 40 КЗпП України прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Крім того, згідно пункту 22 Постанови № 9 від 06.11.1992 року, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 4ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями147-1,148,149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Оскільки звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП Україниє видом дисциплінарного стягнення, то при розірванні трудового договору необхідно враховувати правила, передбачені для накладення дисциплінарних стягнень.

У статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, які полягають у порушенні або неналежному виконанні покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю)і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом з цим саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею149 КЗпП України.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, при цьому за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

З доданих до відзиву доказів вбачається, що відповідачем належним чином не виконаний обов`язок щодо отримання письмового пояснення від позивачки з метою визначення поважності чи неповажності причин відсутності її на робочому місці.

З матеріалів справи не вбачається, що уповноваженими особами відповідача були вчинені дії направлені на з`ясування обставин, за яких ОСОБА_1 не з`явилася на роботу.

Відповідно, порушене право позивачки повинно бути поновлено, шляхом визнання незаконним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №5 від 05 січня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 лікаря невропатолога неврологічного відділення (з палатами для лікування хворих з гострими порушеннями мозкового кровообігу та стаціонарних хворих) відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України, за прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Частиною 1 ст.235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який його звільнив.

За таких обставин, вимога позивачки про поновлення її на роботі також підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 варто поновити на посаді лікаря невропатолога неврологічного відділення (з палатами для лікування хворих з гострими порушеннями мозкового кровообігу та стаціонарних хворих) клініки неврологічних хвороб, психіатрії та наркології, військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до частин першої та другої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100(далі - Порядок № 100).

Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на час відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100).

Як встановлено вище, середній заробіток працівника визначається з дня звільнення такого працівника з роботи.

З матеріалів справи убачається, що позивачку незаконно звільнено з роботи 05 січня 2023 року.

Таким чином, з Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 січня 2023 року по 08 червня 2023 року (по день винесення судового рішення у цій справі).

Згідно із абзацом другим пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори (постанова Верховного Суду від 18 липня 2018 року в справі № 359/10023/16-ц (провадження № 61-14794св18)).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Витрати зі сплати судового збору у сумі у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. підлягають стягненню з Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) на користь держави.

Керуючись статтями10,12, 13, 76, 89 141,200, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, 40, 148, 149, 235 Кодексу законів про працю України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) про поновлення на роботі задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №5 від 05 січня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 лікаря невропатолога неврологічного відділення (з палатами для лікування хворих з гострими порушеннями мозкового кровообігу та стаціонарних хворих) відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України, за прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря невропатолога неврологічного відділення (з палатами для лікування хворих з гострими порушеннями мозкового кровообігу та стаціонарних хворих) клініки неврологічних хвороб, психіатрії та наркології, військової частини НОМЕР_1 .

Стягнути з Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) (, місцезнаходження юридичної особи: 61058, м.Харків, вул.Культури, буд.5) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 січня 2023 року по 08 червня 2023 року (по день винесення судового рішення у цій справі).

Стягнути з Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) (, місцезнаходження юридичної особи: 61058, м.Харків, вул.Культури, буд.5) на користь держави судовий збір у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім ) грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині про поновлення на роботі та в частині присудження середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць (з урахуванням необхідності сплати обов`язкових податків та зборів).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач - Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) (, місцезнаходження юридичної особи: 61058, м.Харків, вул.Культури, буд.5).

Повний текст рішення виготовлено 16 червня 2023 року.

Суддя В.А. Смирнов