ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

27 грудня 2023 року

м. Харків

справа № 535/953/22

провадження № 22-ц/818/2204/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому, за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2023 року, ухвалене суддею Штих Т.В., -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому.

В обгрунтування позову зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 грудня 2019 року місті Харкові по вул. Домобудівельній, за участі автомобілів Toyota Camry державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Mitsubishi Outlander державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , автомобілі отримали технічні пошкодження. На момент настання ДТП цивільно- правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована- поліс АО 4469357. Вартість відновлювального ремонту автомобілю Mitsubishi Outlander державний номер НОМЕР_2 склала 36005,76гривень. Вказана сума була перерахована ОСОБА_2 . Загальний розмір витрат позивача у справі складає 37459,96грн. з урахуванням послуг аварійного комісара у розмірі 1454,20грн.

Просить суд стягнути з відповідача 37459,96грн. суму сплаченого майнового відшкодування та 2481грн. суму судового збору.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2023 року позов Моторно (транспортного) страхового бюро України залишено без задоволення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновком експертизи №9001/15593 від 05 жовтня 2020 року було встановлено невідповідність дій ПДР України у даній справі, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_3 . В такому випадку розмір страхового відшкодування визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість винних осіб. На вказане суд першої інстанції уваги не звернув у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_4 , просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що МТСБУ було передчасно проведено регламентну виплату ОСОБА_2 , оскільки відносно останнього також було складено протокол про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якого Дзержинським районним судом було винесено постанову про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає, що порушення позивачем правил регламентної виплати, виключає право останнього на проведення стягнення в порядку регресу.

Також зазначає, що на дату проведення страхової виплати не було рішення суду, яким було встановлено розмір відповідної частки залежно від обставин, що мали істотне значення за наслідками ДПТ.

Крім того вказує, що авто ОСОБА_2 після настання ДТП (після зіткнення передньою частиною свого автомобіля із автомобілем Toyota Camry) спочатку зупинився, а у подальшому здійснив рух за наслідками якого було пошкоджено задню частину належного ОСОБА_2 транспортного засобу Mitsubishi Outlander, що узгоджується із висновками експертизи №9002/15593 від 15 жовтня 2020 року. При складанні розміру грошової компенсації дана обставина позивачем врахована не була, що у свою чергу ставить під сумнів загальний розмір відшкодування (майнової шкоди).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 жовтня 2023 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надані докази невідповідності висновку експертних досліджень при складанні звіту про вартість завданої шкоди.

Крім того, в порушення ст.1188 ЦК України не встановлено значення ступеня вини кожного з учасників ДТП.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судовим розглядом встановлено, що 16 грудня 2019 року о 17 годині 30 хвилин на перехресті вул. Домобудівельній та пр. Лозовенківським в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 , та водієм ОСОБА_2 , який керував автомобілем Mitsubishi, номерний знак НОМЕР_2 . В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року у справі №638/211/20 провадження у справі стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП.

Згідно відомостей з ЄДРСР постановою Харківського апеляційного суду від 28 травня 2021 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Манька О.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 лютого 2021 року відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 червня 2022 року апеляційну скаргу захисника Манька О.М. в інтересах особи, провадження відносно якої закрито, ОСОБА_5 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харків від 23 лютого 2021 року повернуто скаржнику.

Також матеріали справи свідчать, що 08 червня 2021 року відносно водія автомобіля Mitsubishi Outlander ОСОБА_2 також було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №190757.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкові від 30 червня 2021 року у справі №638/9128/21, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 31 січня 2023 року (згідно відомостей з ЄДРСР), провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно роз`яснень, які містяться у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 335/8507/16-ц така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Застосування пункту 7 статті 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість, у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.ч.4, 5, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці першому пункту 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Абзацом четвертим вищевказаного пункту постанови роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК (редакція Закону 2004 року) вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Таким чином, закриття провадження у справі на підстав ст.38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення не свідчить про відсутність вини особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, у вчиненні адміністративного правопорушення та спричинення шкоди внаслідок вказаного ДТП.

Як вбачається із постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року у справі №638/211/20 згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 371303 від 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 порушив п.16.12 Правил дорожнього руху, а саме на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Згідно висновків суду дорожньо-транспортна пригода, яка сталась 16 грудня 2019 року на перехресті вул. Домобудівельна та пр. Лозовенківському в м. Харкові виникла з вини водія автомобіля Toyota Camry ОСОБА_1 та знаходиться в причинно-наслідковому зв?язку з порушенням ОСОБА_1 вимог п. 16.11 і дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Як вбачається із постанови Дзержинського районного суду м. Харкові від 30 червня 2021 року у справі №638/9128/21 згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №190757 від 08 червня 2021 року, 16 грудня 2019 року о 17-30 год. у м. Харкові біля будинку 34 по вул. Архітекторів, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Mitsubishi, номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи поворот ліворуч з проспекта Лозовенківського на вул. Домобудівельну, опинився на смузі зустрічного напрямку, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Toyota, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 .

Матеріали справи також свідчать, що під час розгляду судом адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 справа №638/211/20 судом призначалася судова автотехнічна експертиза, проведення якої було доручено експертам Харківського науково дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса.

Так, згідно висновку комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №9002/15593 від 05 жовтня 2020 року встановлено, що вирішити питання постанови: «На якому місці дороги сталося зіткнення транспортних засобів? Під яким кутом відносно проїзної частини (вул. Домобудівельна) знаходився автомобіль Toyota Camry реєстраційний номер НОМЕР_1 ? Яка була траєкторія руху автомобіля Mitsubishi Outlander реєстраційний номер НОМЕР_2 в момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди, виходячи з отриманих ушкоджень на автомобілях?» - з технічної точки зору, експертним шляхом не представляється можливим. В момент зіткнення автомобіля Mitsubishi Outlander з автомобілем Toyota Camry. Автомобіль Toyota Camry рухався. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, питання постанови: «Які ушкодження міг отримати автомобіль Mitsubishi Outlanderу разі руху автомобіля Toyota Camry та які у разі знаходження в нерухомому стані?» - позбавлене логічного сенсу та експертами не вирішувалось. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, питання постанови: «Яка відстань необхідна для безпечного маневру, щоб уникнути зіткнення автомобілів Toyota Camry та Mitsubishi Outlander в умовах даної дорожньо-транспортної ситуації?», - експертами не вирішувалось.

Згідно висновку в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Toyota Camry ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти зіткненню з автомобілем Mitsubishi Outlander для водія автомобіля Toyota Camry ОСОБА_1 , визначалась шляхом виконання ним вимог п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Toyota Camry ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору, знаходились в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій Mitsubishi Outlander ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.5 та 9.2б) Правил дорожнього руху України.

Питання постанови в частині: «Визначити момент виникнення небезпеки для водія автомобіля Mitsubishi Outlander державний номерний знак НОМЕР_2 . Чи мав водій автомобіля Mitsubishi Outlander технічну можливість зупинитися до місця зіткнення, у момент виникнення небезпеки для його руху?», - позбавлені логічного сенсу та експертами не вирішувались.

Вирішити питання постанови в частині: «Яка швидкість транспортних засобів у різні моменти розвитку дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням отриманих пошкоджень автомобілів?», - з технічної точки зору, неможливо.

Згідно висновку в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти даної дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля Mitsubishi Outlander ОСОБА_2 , визначалась виконанням ним вимог п. 10.5 Правил дорожнього руху України. Для чого у нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Mitsubishi Outlander ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.5 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору, знаходились в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо перед виконанням маневру повороту ліворуч водій автомобіля Mitsubishi Outlander ОСОБА_2 завчасно не ввімкнув лівий покажчик повороту, то в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія ОСОБА_2 також не відповідали вимогам п. 9.2б Правил дорожнього руху України, але дані невідповідності, з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з причин вказаних в дослідницькій частині висновку.

В даній дорожньо-транспортній ситуації зіткнення транспортних засобів відбулося внаслідок невідповідностей дій водія автомобіля Toyota Camry ОСОБА_1 вимогам п. 16.11 і дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України та невідповідностей дій водія автомобіля Mitsubishi Outlander ОСОБА_2 вимогам п. 10.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року з наступними змінами, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Положенням частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Із змісту наведених норм вбачається, що суд надавши оцінку обставинам, що мають істотне значення має визначити ступінь вини кожного з осіб, якими було завдано шкоди.

Колегія суддів з урахуванням вимог ст.1188 ЦК України, та висновку комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №9002/15593 від 05 жовтня 2020 року, вважає доцільним визначити частку вини водія транспортного засобу Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , в розмірі 80% враховуючи те, що ДТП сталося внаслідок невиконання останнім вимог п.16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, та визначити частку вини водія транспортного засобу Mitsubishi Outlander державний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_2 , в розмірі 20%, враховуючи те, що ДТП сталося внаслідок невиконання останнім вимог п.10.5 ПДР України. При цьому, при визначенні частки вини судом враховано зміст та тяжкість порушень, що призвели до спричинення шкоди, також те, що у випадку порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 9.2б ПДР України (завчасно не ввімкнув лівий покажчик повороту), то дана обставина з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Водії мали можливість уникнути ДТП, виконавши вказані правила дорожнього руху, проте не виконали. Вказані порушення призвели до настання ДТП.

Колегія суддів звертає увагу на те, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо. (постанова ВСУ №927/623/18 від 16 квітня 2019 року).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mitsubishi Outlander державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження.

Згідно звіту №79 щодо визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, складений 14 лютого 2020 року ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Outlander державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в наслідок ДТП, яке сталося 16 грудня 2019 року, до настання пошкоджень складає 196 366грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Outlander державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в наслідок ДТП, яке сталося 16 грудня 2019 року складає 77 903,55грн. без урахування ПДВ на замінні складові частини КТЗ.

Коєфіцієнт фізичного зносу складових частин, які підлягають заміні, в даному випадку вважається рівним 0,7, Ез=0,70.

Вартість відновлювального ремонту із урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає складових частин, які підлягають заміні автомобіля Mitsubishi Outlander державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в наслідок ДТП, яке сталося 16 грудня 2019 року, складає 39 622,66грн. без урахування ПДВ на замінні складові частини КТЗ.

Транспортний засіб автомобіль Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 .

Власник транспортного засобу автомобіля Mitsubishi Outlander державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 17 грудня 2019 року звернувся до МТСБУ із заявою про повідомлення про ДТП та цього ж дня подав заяву про виплату страхового відшкодування, оскільки на час ДТП водій Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На підставі Наказу МТСБУ, МТСБУ здійснило ОСОБА_2 виплату страхового відшкодування на суму 36 005,76грн., що підтверджується платіжним дорученням №942679 від 26 березня 2021 року, а також на підставі Акту виконаний робіт від 16 січня 2020 року МТСБУ сплатило виконавцю ФОП ОСОБА_8 понесені витрати на проведення дослідження КТЗ у розмірі 1 454,20грн., що підтверджується платіжним дорученням №1476885 від 26 березня 2020 року.

Як на підставу позовних вимог, МТСБУ посилалося на те, що на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідач водій Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим МТСБУ здійснило страхове відшкодування. Вважає, що на підставі ст.1191 ЦК України наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на їх користь витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у сумі 37 459,96грн., яка складається з: 36 005,76грн. сума виплаченого страхового відшкодування; 1 454,20грн. витрати, понесені на проведення дослідження КТЗ.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України).

Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник).

Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому вказаним Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до положень ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з підпунктом 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП не була застрахована у передбаченому законом порядку, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому, тому наявні передбачені підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстави для стягнення такої виплати в порядку регресу з винної особи на користь МТСБУ.

Посилання відповідача на те, що наданий МТСБУ звіт №79 щодо визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, складений 14 лютого 2020 року не відповідає вимогам закону колегія суддів не приймаються.

За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, висновком експерта, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Наданий позивачем звіт №79 щодо визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, складений 14 лютого 2020 року відповідає вказаним вимогам закону. Обсяг визначених в ньому пошкоджень відповідає обсягу видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які зазначені у схемі місця ДТП.

Не прийняття участі відповідача при проведенні огляду пошкодженого транспортного засобу Mitsubishi Outlander державний номерний знак НОМЕР_2 , не спростовує викладені у ньому висновки.

Позивач не позбавлений був можливості заявити клопотання про призначення у справі відповідної судової експертизи.

Разом з тим, ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному суду таке клопотання відповідачем не завлялось.

Посилання відповідача на те, що водій транспортного засобу Mitsubishi Outlander державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 після настання ДТП (після зіткнення переднього частиною свого автомобіля із автомобілем Toyota Camry спочатку зупинився а у подальшому здійснив рух за наслідками якого було пошкоджено задню частину належного ОСОБА_2 транспортного засобу Mitsubishi Outlander, що узгоджується із висновками експертизи №9002/15593 від 15 жовтня 2020 року, натомість при складанні розміру грошової компенсації дана обставина позивачем врахована не була, що у свою чергу ставить під сумнів загальний розмір відшкодування (майнової шкоди) не відповідають дійсності та спростовуються висновком комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №9002/15593 від 05 жовтня 2020 року якої було встановлено, що: «після зіткнення на автомобілях Toyota Camry та Mitsubishi Outlander були зафіксовані наступні механічні пошкодження:

автомобіль Toyota Camry мав пошкодження переднього бамперу, права та ліве крила змістилися зі свого конструктивного кріплення;

автомобіль Mitsubishi Outlander мав пошкодження лівих передніх та задніх дверей, декоративної лівої задньої накладки колісної арки, заднього бамперу із схеми місця ДТП (зворотній бік).

Кінцеве положення автомобілів Toyota Camry та Mitsubishi Outlander викладені на відсканованому фрагменті схеми місця ДТП».

З викладеного вбачається, що задня частина автомобіля Mitsubishi Outlander була пошкоджена саме в наслідок ДТП, а не якихось інших дій.

Будь-яких висновків про те, що після вчинення вказаного ДТП водій Mitsubishi Outlander у подальшому здійснив рух за наслідками якого було пошкоджено задню частину належного ОСОБА_2 транспортного засобу висновки експертизи не містять.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь МТСБУ майнового відшкодування в порядку регресу.

Оскільки в матеріалах справи наявні докази вини водія ОСОБА_1 у вчинені дорожнього транспортної пригоди, ступінь його вини у розмірі 80%, колегія суддів вважає за доцільне покласти на останнього обов`язок відшкодувати 80% збитків спричинених в результаті ДТП власнику ОСОБА_2 , що становить 28 804,60грн. (36 005,76грн. * 80%), а також витрати на проведення дослідження КТЗ в розмірі 1 454,20грн., які підлягають стягненню на користь МТСБУ.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судовий витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2023 року скасувати.

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: б-р Русанівський, буд.8, м. Київ, ) завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 28 804,60грн. та витрати на проведення дослідження КТЗ у розмірі 1 454,20грн., а усього 30 258,80грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: б-р Русанівський, буд.8, м. Київ, ) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 5 010,50грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2023 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова