УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

Справа № 495/14112/23

Номер провадження 2/495/6713/2023

27 грудня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАРУНА ПЛЮС» про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом припинення податкової застави, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась 26 грудня 2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАРУНА ПЛЮС» про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом припинення податкової застави, згідно якого просить:

- усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності шляхом припинення податкової застави належного на праві власності ОСОБА_1 нерухомого майна, а саме: гаражно-складська база, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало на праві власності ТОВ «ВАРУНА ПЛЮС», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03, номер запису про обтяження: 44712781.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими до неї матеріалами, прихожу до висновку про те, що у відкритті провадження за вказаною позовною заявою в порядку цивільного судочинства слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «судом, встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Стаття 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконання такою стороною зазначених функцій.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 20 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничих виборчих комісій, дільничих комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Згідно п. 14.1.155 ст. 14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з пунктом 88.1 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (пункт 89.2).

Згідно з пунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що предметом податкової застави є майно виключно боржника-платника податків.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 28.11.2021 року державним реєстратором Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Шведенко В.В. зареєстроване вид обтяження податкова застава на підставі акту опису майна серія та №:5/15-32-53-08-16 від 23.04.2019 року виданий Головним управлінням ДПС в Одеській області.

20 серпня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 808/2726/16, адміністративні провадження №К/9901/4023/17, К/9901/197/18 досліджував питання щодо належного способу захисту платника податків по виключенню майна останнього з податкової застави та дійшов висновку, що акт опису майна не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, оскільки він лише фіксує відповідні обставини, на підставі зазначеного акту не створюються відповідні правовідносини та не порушуються права позивача. Отже, такий акт як і дії по його складенню не підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства та оскарження такого акту не підпадає під судову юрисдикцію взагалі. Належним способом захисту може бути визначено зобов`язання контролюючого органу виключити з державного реєстру відповідний запис щодо встановлення обтяження згідно з актом опису майна у податкову заставу.

Згідно п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовна вимога про припинення податкової застави не належить розглядати за правилами цивільного судочинства, а питання припинення податкової застави має бути вирішене в порядку адміністративного судочинства, а, отже, у відкритті провадження слід відмовити.

Роз`яснити позивачу про можливість його звернення до суду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України до Одеського окружного адміністративного суду з вимогою про припинення податкової застави.

Керуючись ст.ст. 3, 19, 28, 149, 151, 153, 174-175, 177, 187, 189, 258, 260, 274-279, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «ВАРУНА ПЛЮС» про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом припинення податкової застави.

Роз`яснити позивачці ОСОБА_1 її право на звернення до суду в порядку КАС України.

Копію ухвали надіслати позивачці ОСОБА_1 .

Ухвала може були оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя Савицький С.І.