печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., розглянувши матеріали позовної заяви Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 про захист ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

21 квітня 2021 року судом на адресу Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві направлено запит щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 /т. ІІ а. с. 140/.

21 травня 2021 року на електронну адресу суду від представника позивача - Гаврищук Е. В. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи /т. ІІ а. с.143-163/.

23 червня 2021 року через канцелярію суду від представника позивача - Гаврищук Е. В. надійшла заява про направлення документів та доручення їх до матеріалів справи /т. ІІ а. с. 164-178/.

02 липня 2021 року через канцелярію суду від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві надійшла відповідь на запит суду щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , зі змісту якої вбачається, що означена особа за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованою не значиться /т. ІІ а. с. 167/.

У серпні 2021 року судом повторно на адресу Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві направлено запит щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 /т. ІІ а. с. 169/.

24 січня 2022 року через канцелярію суду від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві повторно надійшла відповідь на запит суду щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , зі змісту якої вбачається, що означена особа за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованою не значиться /т. ІІ а. с. 170, 171/.

У грудні 2022 року судом втретє на адресу Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві направлено запит щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 /т. ІІ а. с. 172/.

15 лютого 2023 року через канцелярію суду від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві надійшла відповідь на запит суду щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , зі змісту якої вбачається, що означена особа значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 /т. ІІ а. с. 173, 174/.

17 лютого 2023 року ухвалою судді справу передано за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва /т. ІІ а. с. 175-176/.

24 жовтня 2023 року матеріали справи надійшли до Деснянського районного суду м. Києва /т. ІІ а. с. 179, 180/.

24 жовтня 2023 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва у прийнятті до провадження суду цивільної справи відмовлено і повернуто до Печерського районного суду м. Києва /т. ІІ а. с. 184-185/.

05 грудня 2023 року матеріали справи надійшли до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 грудня 2023 року, визначено склад суду і передано для вирішення питання про відкриття провадження судді Литвиновій І. В.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

У відповідності до частини першої ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

І. У відповідності до роз`яснень Верховного Суду України, що містяться у пункті 14 постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам ст. 119 ЦПК (у редакції ЦПК України дійсній до набрання чинності Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), тобто у частині відповідності заяви до форми і змісту з врахуванням особливостей категорії правовідносин.

Аналогічною за змістом є норма статті 175 ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, якою визначено вимоги для позовної заяви.

Таким чином, заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, а також посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Заявник у прохальній частині просить суд визнати недостовірною та такою, що порушує право Міністерства юстиції України на недоторканість ділової репутації, інформацію, оприлюднену на Інтернет-сайті газети «Закон і Бізнес» в абзацах 4, 6, 8-10, реченні 2 абзацу 13, абзаці 14 статті «Мін`юст усіх дойняв. Приватних виконавців карають за те, що вони виконують рішення судів», опублікованої у випуску № 6 (1512) 06.02-12.02.2021 Інтернет-видання газети «Закон і бізнес», автором якої є ОСОБА_1 , зобов`язати його спростувати недостовірну інформацію, оприлюднену у статті «Мін`юст усіх дойняв. Приватних виконавців карають за те, що вони виконують рішення судів» за посиланням:

https://zib.com.ua/ua/146611-privatnih_vikonavciv_karavut_za_te_scho_voni_vikonuvut_rishe.html, у спосіб, яким її було поширено, а саме шляхом розміщення повідомлення наступного змісту: «Спростування. Інформація, яка містилася у випуску Інтернет-видання газети «Закон і бізнес», № 6 (1512) 06.02-12.02.2021 у статті «Мін`юст усіх дойняв. Приватних виконавців карають за те, що вони виконують рішення судів», є такою, що не відповідає дійсності, а саме наступна:

«Задекларований Міністерством автоматичний арешт коштів також є профанацією. В АСВП виконавець тільки друкує текст постанови про арешт, а далі надрукований лист направляє до банківських установ, із 74 діючих в Україні банків лише 7 задекларували можливість прийняття від сканованих копій постанов про арешт засобами електронної пошти. Проте перед цим виконавцю все одно постанову треба роздрукувати, підписати та скріпити печаткою»;

«Однак найбільше юридичну спільноту хвилюють кроки міністерства щодо знищення незалежного приватного виконавця як професії. Наведемо тільки деякі цифри. Протягом 2020 року приватними виконавцями стали аж 24 особи. За той самий час Мін`юст зупинив діяльність 27 приватних виконавців. При цьому за каденції попередньої команди Мін`юсту було зупинено діяльність лише трьох осіб»;

«Натомість інформацію про дисциплінарну практику відносно приватних виконавців можна отримати лише з тексту судових рішень, якими рішення міністерства про притягнення виконавців до дисциплінарної відповідальності визнаються незаконними. До речі, майже всі такі рішення суди скасовують. І на те є об`єктивні причини»;

«По-перше, масштаб незаконних рішень Мін`юсту за 2020 рік уже сформував узгоджену судову практику. За весь час каденції попереднього керівництва відомства Дисциплінарна комісія приватних виконавців розглянула тільки 55 подань стосовно приватних виконавців, з яких задоволено - 23. За нетривалої роботи ОСОБА_3 через комісію пройшло вже 274 подання, за якими притягнуто до дисциплінарної відповідальності 66 виконавців»;

«По-друге, суддів просто вражає нехтування міністерством Конституції та законів. Відповідно до Конституції контроль за виконанням рішення здійснюється виключно судом. Це ж саме підтверджує закон, підкреслюючи, що скарги боржника розглядає тільки суд. Натомість із 274 матеріалів, які надійшли до ДКПВ, лише 16 підготовлені за скаргами стягувачів»

«Останній випадок був уражаючий: громадянин особисто підтвердив, що скарги не писав, що вона сфальсифікована. Проте для міністерства це вже не мало значення: діяльність приватного виконавця було зупинено».

Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Таким чином, суд зауважує, що позивачем не додано доказів розповсюдження інформації, яку позивач вважає недостовірною, та просить суд зобов`язати відповідача спростувати, оскільки роздруківка з Інтернет-сторінки не підтверджена іншими засобами доказування (не визнані іншою стороною, не підтверджені висновками спеціальних експертиз, записом відповідних файлів на оптичний диск), тому не доводить факт розміщення відповідної інформації, а головне - особу, що таку інформацію розмістила (порушника, відповідача), належність офіційної сторінки особі, визначеної відповідачем у справі.

Відтак позивачу необхідно подати докази розповсюдження спірної інформації.

ІІ. У відповідності до роз`яснень Верховного Суду України у пункті 9 постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Отже належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації у мережі «Інтернет», окрім власне автора відповідного інформаційного матеріалу, є власник вебсайта, особу якого позивач повинен установити та зазначити у позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини 3 ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-19, 23, 33, 34, 49, 174-177, 184, 185, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 про захист ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації залишити без руху, надавши позивачеві строк у десять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Ухвала не підлягає оскарженню, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І. В. Литвинова