532/903/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2023 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді - Макарчука С.М.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Пасюка В.В. (в режимі відеоконференції),

секретаря судового засідання - Демидюк О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 532/903/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2023 року адвокат Пасюк Василь Володимирович звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом в інтересах ОСОБА_1 , у якій позивач прохає:

- зобов`язати відповідача за власний рахунок відновити водопостачання до будинку позивача;

- зобов`язати відповідача провести демонтаж вигрібної ями;

- зобов`язати відповідача провести демонтаж воріт до двору загального користування;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що у вересні 2022 року сусід позивача ОСОБА_2 самостійно, без будь-якого узгодження із позивачем, як зі співвласником будинку, та без будь-якого дозволу міської влади переробив водогін, яким відбувалося постачання питної води до будинку, в результаті чого позивач повністю позбавлений водопостачання.

На неодноразові звернення до відповідача останній не реагує, скарги до міської ради, поліції та прокуратури також не мали жодного результату, а позивачеві вказували на вирішення питання у судовому порядку.

Через вказані дії позивач із вересня 2022 року, будучи інвалідом 3-ї групи, змушений ходити по воду до сусідів за 150-200 метрів, що завдає йому труднощів та моральної шкоди протягом тривалого часу.

Також позивач вказує, що ОСОБА_2 самостійно, без будь-якої згоди зі співвласниками будинку, поставлено залізні ворота до двору загального користування, що порушує права позивача на вільне та безперешкодне користування своєю власністю та йому доводиться витрачати додаткові зусилля для подолання перешкод у користуванні земельною ділянкою (ділянкою двору). Періодично відповідач нагромаджує купи будівельного сміття прямо на проїзді у двір, через що позивач неодноразово звертався до міської ради та поліції, однак впливу на відповідача не було вчинено.

Встановивши залізні ворота ОСОБА_2 створив несприятливі умови для проживання позивача, порушивши правила добросусідства, а міська рада вказувала відповідачеві на необхідність виносу металевих воріт на межу вулиці.

Крім того, відповідач самостійно та у порушення санітарних норм та правил на подвір`ї загального користування та на дорозі до частини будинку позивача влаштував вигрібну яму. Позивач зазначає, що вказана вигрібна яма влаштована без згоди позивача, без будь-якого документального оформлення та у порушення санітарних норм і правил щодо такого облаштування, має укриття лише декількома бетонними плитами і не є герметичним, через що по двору відчувається сморід. Відстань від вигрібної ями до належної позивачеві частини будинку становить 5 метрів, у зв`язку з чим позивач не може відкривати вікна у будинку.

Позивач стверджує, що вказаними діями відповідач створює перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що перебуває у спільному користуванні як прибудинкова територія загального користування, та власністю позивача, позбавив останнього користування питною водою протягом 9-ти місяців (на час звернення до суду) тощо, що спричинило позивачеві моральну шкоду, яку він оцінює у 50 000 гривень із розрахунку 185 гривень за день без водопостачання упродовж 9 місяців (тобто, 270-ти днів), вважаючи такий розмір розумним та справедливим.

Під час розгляду справи в суді позивач та його представник позовні вимоги не змінювали, підтримували позов у повному обсязі, посилалися на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у жодне судове засідання не з`явився без повідомлення про причини неявки та їх поважність, відзив на позов не подавав. Будь-яких заяв чи клопотань щодо позовних вимог по суті чи з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило.

Третя особа ОСОБА_3 у жодне судове засідання не з`явився без повідомлення про причини неявки та їх поважність, пояснення щодо позову не подавав. Будь-яких заяв чи клопотань щодо позовних вимог по суті чи з процесуальних питань від третьої особи до суду не надходило.

Третя особа Кобеляцька міська рада Полтавського району Полтавської області у жодне судове засідання представника не направила, пояснення щодо позову не подавала. Третьою особою подані клопотання про розгляд справи за відсутності представника Кобеляцької міської ради за наявними матеріалами справи, рішення просять прийняти на розсуд суду.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача та за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

За нормами ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

У відповідності до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України припинення дії, яка порушує право, а також відновлення становища, яке існувало до порушення, визначено одними із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином, зазначені вище норми матеріального права у своїй сукупності визначають право власника, який на законних підставах користується житловим приміщенням, вимагати усунення порушень свого права від будь-яких осіб шляхом, який користувач вважає прийнятним. Також, з зазначеного вбачається, що власник майна, як позивач не зобов`язаний доводити неправомірність дій відповідача; натомість власник має довести факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном; особа, яка створює перешкоди, тобто відповідач, має довести правомірний характер своєї поведінки.

Згідно зі ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 квітня 2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6-7) позивач ОСОБА_1 є власником однієї третьої частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку загальною площею 121,75 кв.м., житловою площею 78,48 кв.м., зазначеного в плані літерою «А», сарая літери «Б», сарая літери «В», сарая літери «Г», вбиральні літери «Д», вбиральні літери «Ж», вбиральні літери «Е», огорожі літери «№1» (так зазначено у свідоцтві).

Власниками інших частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями є відповідач ОСОБА_2 (що вбачається із матеріалів робочого проекту водопостачання та каналізації жилого будинку, а.с. 101-112 та актів і листів Кобеляцької міської ради, а.с. 20, 21, 22, 23, 25) та третя особа ОСОБА_3 (а.с. 80-82).

Таким чином, позивачем доведено, що він є власником житлового приміщення та користується ним на законних підставах.

Із технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого станом на 2014 рік (а.с. 14-16), вбачається, що земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння в цілому, межує із земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а також зі стадіоном з протилежної від вулиці Касьяна сторони.

Рішенням виконавчого комітету Кобеляцької міської ради № 1106 від 06.11.2008 (а.с. 20) затверджено акт комісії міської ради від 25.09.2008 щодо обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 , згідно заяви громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 .

Зазначеним актом від 25.09.2008 (а.с. 20, зворотна сторона) встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_4 , знаходиться у користуванні трьох співвласників житлового будинку і є двором загального користування. Вищезгадані громадяни вирішили розділити двір на підставі добросусідських відносин та добровільного розподілу, який комісією міської ради погоджений.

Актом комісії Кобеляцької міської ради від 10.03.2016 (а.с. 17, зворотна сторона) встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 , є двором загального користування. Рекомендовано співвласникам будинку підтримувати добросусідські відносини та використовувати прибудинкову територію згідно з чинним законодавством).

Актом комісії Кобеляцької міської ради від 14.06.2017 (а.с. 21) встановлено, що двір загального користування по АДРЕСА_1 , є неоформленою прибудинковою територією багатоквартирного (розділеного на 3 квартири) житлового будинку за цією адресою, земельна ділянка між співвласниками офіційно не розділена, прибудинкова територія невизначеної площі, до будинку влаштований один в`їзд, кожен зі співвласників користується територією без згоди інших власників квартир, дії жителів будинку незаконні та документально не підтверджені. Комісією рекомендовано розпоряджатися та користуватися двором загального користування, де знаходиться будинок, за згодою всіх співвласників, можливий розподіл двору за згодою співвласників, у разі неможливості вирішити розподіл двору та спірні питання на основі добросусідства, запропоновано звернутися до суду.

Відповідно до листа Кобеляцької міської ради на ім`я позивача від 02.12.2022 № 02-26/2376 (а.с. 23) за результатами обстеження двору загального користування по АДРЕСА_1 , комісія встановила, що двір загального користування є неоформленою прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку, земельна ділянка між співвласниками офіційно не розділена, прибудинкова територія невизначеної площі, кожен зі співвласників користується територією без згоди інших власників квартир, ОСОБА_2 провів водогін відповідно до проекта на водопостачання та водовідведення. ОСОБА_2 запропоновано ворота переставити на межі земельної ділянки та тротуару по АДРЕСА_1 . Також повідомлено, що всякі дії на земельній ділянці комунальної власності міської ради повинні погоджуватися з власником земельної ділянки, тобто, міською радою. Комісією рекомендовано розпоряджатися та користуватися двором загального користування, де знаходиться будинок, за згодою всіх співвласників, можливий розподіл двору за згодою співвласників, у разі неможливості вирішити розподіл двору та спірні питання на основі добросусідства, запропоновано звернутися до суду.

Із зазначених актів комісій та листа міської ради вбачається існування тривалого конфлікту між позивачем та відповідачем з приводу користування прибудинковою територією загального користування, однак надані докази не містять будь-яких відомостей про створення відповідачем перешкод позивачеві у користуванні його майном, характеру таких перешкод.

Відповідно до листа Кобеляцької міської ради від 31.03.2023 № 02-26/923 на ім`я позивача (а.с. 25), у міській рад рішення про надання дозволу на проведення водопостачання та водовідведення ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_5 , у міській раді відсутні. Повідомлено, що рішення міської ради, прийняті до 2010 року, передані в архівний відділ Полтавської РДА, тому рекомендовано позивачеві звернутися до вказаної установи.

Відповідно до абонентських (розрахункових) книжок (а.с. 29-43), які містять відповідні відмітки про проведення оплати та звірки показників лічильників, батько позивача ОСОБА_6 та в подальшому його спадкоємець ОСОБА_1 з 2005 року користувалися послугами Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс» з водопостачання і станом на 01 вересня 2022 року заборгованість за водопостачання у позивача перед підприємством відсутня.

19 вересня 2022 року позивач звернувся до ККП «Водоканал Плюс» із заявою з проханням з`ясувати, чому в його помешканні відсутнє водопостачання (а.с. 45).

Відповідно до повідомлення Кобеляцького комунального підприємства «Водоканал Плюс» № 253 від 07.10.2022 (а.с. 27), підприємством протягом 2022 року роботи по ремонту чи відключенню водопостачання за адресою АДРЕСА_6 , не проводилися.

Із зазначених доказів не можливо встановити, чи дійсно мало місце припинення водопостачання, причини та підстави припинення постачання води, зоакрема відімкнення від водогону, перекриття водогодону, його замічення тощо, а також факт відсутності водопостачання у подальшому.

З робочого проекту водопостачання та каналізації жилого будинку АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_2 , замовлення № 53 від 22.10.2001, замовник ОСОБА_2 (а.с. 101-112), вбачається, що відповідач звернувся із замовленням на виготовлення проектної документації належної йому частини будинку (квартири АДРЕСА_7 ), а рішенням виконавчого комітету Кобеляцької міської ради № 874 від 18.10.2001 йому було надано дозвіл на проведення води в будинок АДРЕСА_1 (а.с. 104).

При цьому, ОСОБА_4 17.10.2001 була надана згода ОСОБА_2 на проведення водогону через його садибу до садиби ОСОБА_2 (а.с. 103), що було ним підтверджено в судовому засіданні.

Генеральним планом визначено параметри водогону та точку підключення, яка розташована на території городу домоволодіння АДРЕСА_3 , визначено параметри каналізації та місця розташування вигрібної ями та схему її влаштування (а.с. 107-111).

Із зазначених доказів вбачається існування у відповідача права на облаштування водогону та вигрібної ями, однак вказані докази жодним чином не доводять існування порушення права позивача та спосіб такого порушення.

Щодо решти наданих позивачем доказів суд зауважує таке.

Надані позивачем роздруківки фотознімків (а.с. 46-51) не містять відомостей про дату та час зйомки, й у той же час у своїй сукупності та кожен окремо лише фіксують наявність на прибудинковій території певних об`єктів і не свідчать про те, що таке розташування об`єктів у будь-який спосіб перешкоджає позивачеві користуватися чи розпоряджатися належною йому власністю.

З пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, а також показів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_4 вбачається, що водопостачання до квартири АДРЕСА_8 , яка належить позивачеві, здійснювалося водогоном, який було облаштовано батьком позивача, ОСОБА_6 , близько 1997 року, без оформлення відповідної проектної документації, за згоди ОСОБА_4 , який на той час був власником будинку по АДРЕСА_3 , із територію якого і був проведений водогін, оскільки точка підключення водогону розташована на території городу домоволодіння АДРЕСА_3 .

При цьому свідок ОСОБА_4 вказував, що водогін проводив батько позивача власним коштом, а «водоканалом» згода на проведення була надана усно за умови самостійного проведення водопостачання.

Відомостей про обставини припинення водопостачання до помешкання позивача, обставини облаштування та впливу вигрібної ями та металевих воріт свідок ОСОБА_4 не має.

Таким чином, показання цього свідка лише підтверджують обставини користування позивачем послугами з водопостачання та не містять відомостей про існування порушень права позивача на користування чи розпорядження належним йому майном.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , який є братом позивача, вказував, що він не проживає у цьому домоволодінні, однак разом із позивачем несе витрати на його утримання, оскільки з позивачем також проживає їхня мати, яка потребує постійного догляду та не може сама пересуватися. Свідок пояснював, що ОСОБА_2 відключив позивачеві водопостачання мотивуючи це тим, що він має на це право, оскільки сім`я позивача «врізалася» у систему водопостачання.

Свідок вказував, що водогін та вигрібна яма були облаштовані ОСОБА_2 на початку 2000-х років, точно він не пам`ятає, та з сусідами її облаштування не погоджував.

Свідок ОСОБА_7 також вказував, що у 2022 році він бачив робітників, які проводили роботи з водогоном, і які йому не були відомі. Вказував, що це були звичайні наймані робітники, а не працівники комунальної служби, хоча під час спілкування один з робітників назвався заступником начальника «водоканалу» і вказав, що ОСОБА_2 має право припинити водопостачання до квартири позивача через те, що позивач приєднаний до водопостачання неофіційно й без погодження.

Також свідок вказував, що до встановлення відповідачем воріт у двір міг заїхати вантажний автомобіль, а зараз це не можливо, оскільки ворота стоять не на в`їзді у двір і є вузькими. При цьому вказував, що ворота встановлені давно, до 10 років тому, а можливо й більше.

Враховуючи що в судовому засіданні встановлена наявність тривалих неприязних стосунків позивача та відповідача, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_7 , який є рідним братом позивача, оскільки вони будь-якими іншими об`єктивними доказами не підтверджені.

Заява позивача від 04.05.2021 на ім`я міського голови (а.с. 45, зворотна сторона) підтверджує лише факт звернення останнього до органу місцевого самоврядування і містить відомості, які є суб`єктивною думкою позивача, а тому не може вважатися доказом на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у цій справі, а тому судом до уваги не береться.

Повідомлення Решетилівської окружної прокуратури від 14.09.2022 № 56/2-4680вих22 про направлення заяви ОСОБА_1 на розгляд за належністю та лист ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 19.09.2023 № Ф-140/115/122/01/09-2022 про не встановлення ознак кримінального чи адміністративного правопорушення (а.с. 24, 26), не містять будь-яких відомостей про предмет доказування, тобто, обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а тому судом до уваги не береться.

Акт обстеження від 22.07.2015 (а.с. 44) стосується частини будинку, яка належить третій особі ОСОБА_3 , та наявності на прибудинковій території будівельних матеріалів та будівельного сміття, тобто також не містить відомостей про предмет доказування у цій справі, а тому судом до уваги не береться.

Аналізуючи надані суду докази суд робить висновок, що жоден із наданих позивачем актів комісій Кобеляцької міської ради не містить відомостей про обставини припинення водопостачання до квартири позивача чи створення позивачеві перешкод у користуванні майном шляхом облаштування водогону й вигрібної ями або припинення водопостачання.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачем облаштовано водогін та вигрібну яму, щодо яких останньому було видано дозвіл, визначено їх параметри та місце розташування. Надані позивачем докази не доводять невідповідність облаштованої відповідачем вигрібної ями робочому проекту чи генеральному плану, невідповідність її санітарним нормам та яким саме.

Позивачем не доведено причини та спосіб припинення водопостачання, а жоден із зазначених та наданих позивачем доказів не підтверджує, що водопостачання до його квартири було припинено саме внаслідок дій відповідача.

Що стосується вимоги позивача про проведення демонтажу воріт до двору загального користування суд зауважує, що позивачем доведено, що власник земельної ділянки - Кобеляцька міська рада пропонувала відповідачеві перенести ворота на межі земельної ділянки та тротуару по АДРЕСА_1 , однак зазначена пропозиція ОСОБА_2 не була виконана.

Разом з тим, жоден із наданих суду доказів не доводить, що зазначені ворота створюють перешкоди у користуванні позивачем належним йому майном, а доказів того, що їхній розмір дійсно не дозволяє заїзд транспортних засобів до двору і це унеможливлює чи істотно ускладнює позивачеві користування належною йому частиною будинку, ОСОБА_1 не надано.

З огляду на зазначене, вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача за власний рахунок відновити водопостачання до будинку позивача, про зобов`язання відповідача провести демонтаж вигрібної ями та про зобов`язання відповідача провести демонтаж воріт до двору загального користування задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду на те, що матеріалами справи не підтверджується той факт, що своїми діями відповідач чинить перешкоди і складнощі у нормальній життєдіяльності позивача, заявлені вимоги щодо відшкодування шкоди також не підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволенню не підлягає, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Роз`яснити, що позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя