Справа № 466/4145/23
Провадження № 2/466/1447/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Репети К.М., Климочко С.М.,

справа №466/4145/23,

розглянувши в залі суду в м.Львові в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину, -

за участі представника позивача адвокатки Костик Е.Р.

представника відповідача адвоката Іванова О.О.,

в с т а н о в и в :

25.04.2023 позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США, вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25.01.2021 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на житло - задоволено повністю. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 10.11.2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3-2319. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Вирішено питання судових витрат.

Згідно договору купівлі-продажу від 10.11.2017р., посвідченого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М., №3-2319, ОСОБА_2 відчужила вищевказану квартиру на користь ОСОБА_3 »

Факт укладення договору купівлі-продажу, додатково підтверджується його виконанням Продавцем, а саме звільненням займаної квартири та зняттям з реєстра- ційного обліку після укладення договору. Покупець ОСОБА_3 , в свою чергу, окрім передачі коштів за договором, в судовому порядку позбавив права користування шляхом зняття з реєстраційного обліку по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Оскільки вищевказаним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова визнано недійсним укладений договір купівлі-продажу, позивач вважає, що до нього застосовуються наслідки недійсності правочину, передбачені ст.216 ЦК України.

У відповідності з рішенням суду, за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , тобто застосовано наслідок визнання договору купівлі-продажу недійсним і фактично повернуто в натурі предмет договору Продавцю. Натомість Продавець ОСОБА_2 не повернула Покупцю ОСОБА_3 отримані кошти згідно договору купівлі-продажу квартири.

Як передбачено абз. 6, 7 Договору купівлі-продажу квартири,- « ОСОБА_6 вартість квартири згідно Звіту про незалежну оцінку майна, зроблену ТОВ «Експерт ІН» 09 листопада 2017 року становить 245 773, 00 грн.

Продаж цей вчинено за 245 773, 00 грн., які Продавець одержала від покупця до підписання цього договору. Сторонам роз`яснено, що домовленість про ціну є істотною умовою даного договору. Продавець своїм підписом під цим договором підтверджує отримання повного розрахунку за дану квартиру та відсутність грошових претензій до Покупця.

Згідно договору, продаж квартири вчинено за ціною 245 773 грн. 00 коп., яка була мінімально можливою та ідентичною вартості згідно Звіту про незалежну оцінку майна, зробленого ТзОВ «Експерт ІН» від 09.11.2017р.

Позивач зазначає, що вказана у договорі ціна продажу, за спільним погодженням продавця і покупця вказана невірно, як мінімальна, за якою міг бути укладений договір, згідно вказаної оцінки. Фактично продаж квартири здійснено за 20 000 доларів США, які продавець отримала під час укладення договору.

Факт укладення договору купівлі-продажу за вищою ціною, підтверджується письмовою розпискою продавця ОСОБА_2 , написаною нею на вимогу покупця, власноручно, одразу після укладення угоди 10.11.2017 р.

Зменшення ціни договору було умовою продавця ОСОБА_2 , з метою зменшення платежів по договору купівлі-продажу, які оплачувала остання. Як вказувалось, покупець, погодився на зменшення ціни договору, за умови написання письмової розписки про фактичне отримання дійсної суми коштів за продаж квартири, що продавцем і було зроблено.

20 квітня 2023 року між ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 укладено письмовий договір про відступлення права вимоги до ОСОБА_2 , щодо наслідків визнання судом недійсним укладеного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 10.11.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. зареєстрований в реєстрі за № 3- 2319), а саме стягнення отриманих на виконання договору купівлі-продажу коштів в сумі 20 000 доларів США.

Таким чином, унаслідок укладення договору відступлення права вимоги до позивача перейшло право вимоги до відповідачки ОСОБА_2 , яке виникло на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25.01.2021 про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири. В зв`язку з наведеними обставинами позивач змушений був звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою від 30.05.2023 суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 30.05.2023 суд відмовив у заяві від 24.04.2023 ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину.

06.07.2023 адвокат Іванов О.О. подав письмовий відзив на позовну заяву. Вважає, що реституція щодо покупця ОСОБА_3 не застосовувалася. Під час розгляду цмвільної справи № 466/8921/19 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 10.11.2017 року встановлено, що ОСОБА_2 станогм на час укладення оспорюваного договору не могла усвідомлювати значення свої дій та керувати ними, через хворобливий стан. Додатково послався на рішення суду від 11.01.2021 року, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання частково недійсним в частині покупця та ціни договору купівлі-продажу квартири.

31.07.2023 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні посилаючись на мотиви викладені у відзиві.

Приймаючи до уваги пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 10.11.2017 р., посвідченого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. №3-2319, ОСОБА_2 відчужила квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 .

Згідно рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.03.2018 р. ОСОБА_3 усунуто перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування зазначеною квартирою та зняті з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 . Дана обставина також підтверджується, довідкою ЛКП «Варшавське-407» №753 від 07.02.2019 р. (а.с.14-16).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 25.01.2021, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на житло задоволено повністю. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 10.11.2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3-2319. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Вирішено питання судових витрат.

Так, підставою до визнання недійсності правочину: договору купівлі-продажу квартири суд посилався на ч.1,3 ст.215 ЦК України з урахуванням вимог ч.2 ст. 203 та ст.255 ЦК України.

У відповідності до ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Сторона, яка знала про стан фізичної особи у момент вчинення правочину, зобов`язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану у зв`язку із вчиненням такого правочину.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 06.11.2019р. у цивільній справі № 463/7287/18 ОСОБА_2 визнана недієздатною та їй призначено опікуна (арк.спр.66-67).

У відповідності до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Позивачем було долучено розписку від 10.11.2023 р. згідно якої ОСОБА_2 отримала від покупця ОСОБА_3 гроші в сумі 20 000, 00 дол. США за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с.13).

До того ж судом в цивільній справі № 466/8921/19 встановлено, що згідно висновку спеціаліста № 17-к від 20.09.2018 р., висновку судово-психіатричного експерта № 23/к від 28.07.2020р., ОСОБА_2 страждає хронічним психічним захворюванням у формі маячного розладу внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і на дату укладення договору купівлі-продажу квартири (а.с. 44-50).

Враховуючи викладене, суд критично оцінює розписку. Як вбачається з рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 21.01.2021 р. зазначені вище хвороби ОСОБА_2 , безпосередньо вплинули на її дії, щодо написання даної розписки складеної під час вчинення нею договору купівлі-продажу який в подальшому було визнано недійсним, і такий вплив завадив їй свідомо прийняти рішення щодо написання такої розписки та можливості свідомо керувати своїми діями. Тому суд у відповідності до ст. 216 ЦК України не застосував правових наслідків недійсності правочину.

20 квітня 2023 року між ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 укладено письмовий договір про відступлення права вимоги до ОСОБА_2 , щодо наслідків визнання судом недійсним укладеного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 10.11.2017 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. зареєстрований в реєстрі за № 3- 2319.

Позивач обґрунтовує позов тим, що він набув право вимоги за договором відступлення права вимоги від 20 квітня 2023 року, відповідно, просить позов задовольнити.

Проте це не відповідає закону.

У відповідності до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Проте в цій статті йдеться саме про зобов`язання. Дійсне, існуюче зобов`язання.

Правові наслідки, передбачені статтею 216 ЦК України не є зобов`язанням за правочином, а отже не можуть бути предметом договору про відступлення права вимоги.

У відповідності до статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

У пункті 2 Договору про відступлення права вимоги від 20 квітня 2023 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вказано, що до цесіонарія ( ОСОБА_1 ) переходить право вимоги щодо повернення коштів отриманих на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Виходячи із змісту статті 513 ЦК України, цей договір, з огляду на предмет, мав бути посвідчений нотаріально та проведена його реєстрація.

Окрім цього, згідно роз`яснень, викладених в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Судом зясовано, що 18 вересня 2020 року ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання частково недійсним в частині покупця та ціни договору купівлі-продажу квартири від 10.11.2017 р. У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просив визнати його покупцем за договором та просив визнати договір укладеним за ціною 20 000 доларів США. У позові, ОСОБА_1 стверджував, що кошти у сумі 20 000 доларів США передав він у приміщенні нотаріальної контори. Це суперечить обґрунтуванню позову у даній справі за №466/4145/23 та не знайшло свого підтвердження під час оцінки доказів. Так, рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 25.01.2021 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири від 10.11.2017р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідченого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М., визнання покупцем за цим договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 10.11.2017р. ОСОБА_1 ( ІНПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ), визнання договору купівлі-продажу квартири від 10.11.2017р. укладеним за ціною 20000 доларів США відмовлено. Рішення набуло законної сили.

Отже, безпідставними є посилання позивача щодо придбання квартири за 20000 дол.США як і передання таких коштів відповідачці.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на встановлені судом обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, що не підтверджені належними та достатніми у їх сукупності доказами, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого позову, що не підлягає до задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,

встановив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 20000 дол.США відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення буде виготовлений 01.12.2023.

Суддя П. С. Невойт