Справа № 466/1436/23
Провадження № 2/466/1087/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ПОПЕНКО І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), інтереси якого представляє адвокат Васечко Юрій Андрійович (м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 63/2), до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Васечко Ю.А., звернувся в суд із позовною заявою та просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, та страховим відшкодуванням. Крім цього просить суд стягнути з відповідачки моральну шкоду та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником автомобіля марки «ВМW 7451», д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідачка ОСОБА_2 29.07.2022 року о 04.42 год. у м. Львові по вул. Раппопорта, 17 керуючи транспортним засобом марки «ВМW Х5», д.н.з. НОМЕР_2 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного інтервалу та скоїла наїзд на припаркований автомобіль позивача. Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що спричинило йому матеріальні збитки. Винуватість відповідачки у порушенні ПДР України доведена постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2022р. у справі №362/3149/22, якою відповідачку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Брокбізнес». У відповідь на звернення до страховика відповідачки із заявою про виплату страхового відшкодування, позивач отримав страхове відшкодування від ПАТ «СК «Брокбізнес» в сумі 45 712,16грн.

Разом з цим, позивач зазначає, що винуватиця ДТП має відшкодувати йому вартість відновлювального ремонту автомобіля, так як страхова компанія покриває лише розмір матеріального збитку та просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 різницю між розміром відновлюваного ремонту (131 090,67 грн.) та розміром відновлюваного ремонту з врахуванням зносу (63 054,17 грн.), що становить 68 036,50 грн. Такий розмір відшкодування визначений на підставі Висновку експертного товарознавчого дослідження №22257 від 30.01.2023 року, який виконаний на замовлення позивача ОСОБА_1 судовим експертом Холодцовим Д.В.

Окрім цього, позивач просить стягнути з відповідачки моральну шкоду в розмірі 10 000грн. Завдання моральної шкоди та її розмір ОСОБА_1 обґрунтував тим, що внаслідок пошкодження автомобіля зазнав моральних страждань, що проявились в порушенні звичайного способу життя, витрачання часу на визначення вартості ремонтних робіт, необхідності звертатись до суду.

Також позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1073,60 грн., витрат на професійну правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн. та витрат на проведення експертного товарознавчого дослідження в розмірі 3 500,00 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 10.02.2023 року за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, його представник 05.06.2023 року подав в суд клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Проти заочного рішення позивач не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Повторно відповідачці направлялись виклики до суду, останній лист повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення від 26.05.2023 року про повернення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, суд вважає що відповідачка належним чином повідомлялася про дату час судового засідання. У встановлений строк відзиву на позов не подала.

Зі згоди позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст. 223, 280, ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд встановив, що позивач є власником автомобіля марки «ВМW 7451», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 29.07.2022 року о 04.42 год. у м. Львові по вул. Раппопорта, 17 керуючи транспортним засобом марки «ВМW Х5», д.н.з. НОМЕР_2 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного інтервалу та скоїла наїзд на припаркований автомобіль позивача. Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що спричинило йому матеріальні збитки.

Винуватість відповідачки у порушенні ПДР України доведена постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2022р. у справі №362/3149/22, якою відповідачку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Брокбізнес». ДТП визнано страховим випадком та позивач отримав страхове відшкодування від ПАТ «СК «Брокбізнес» в сумі 45 712,16грн.

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідачки різницю між заподіяною фактичною шкодою (131 090,67 грн.) та розміром відновлюваного ремонту з врахуванням зносу (63 054,17 грн.)

Вимогу про відшкодування матеріального збитку позивач обгрунтовує Висновком експерта №22257 від 30.01.2023 року, що виконаний на замовлення ОСОБА_1 судовим експертом Холодцовим Д.В., який позивач надав в розпорядження суду.

Суд оглянув висновок судового експерта Холодцова Д.В. №22257 від 30.01.2023 року та вважає такий належним і допустимим доказом у справі.

Зазначеним Висновком експерта №22257 від 30.01.2023 року встановлено таке :

1) ринкова вартість автомобіля «ВМW 7451», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого в ДТП 29.07.2022 року, без врахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП становила 341 440,00 грн.

2) вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВМW 7451», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого в ДТП 29.07.2022 року, в цінах на дату ДТП, становила 131 090,67 грн.

3) вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «ВМW 7451», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого в ДТП 29.07.2022 року, в цінах на дату ДТП, становила 63 054,17 грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини.

Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.1194 ЦК України, особа, що застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування.

Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Внаслідок ДТП виникає два види зобов`язань, які не виключають одне одного: деліктне та договірне. Потерпілому належить право вимоги в обох видах зобов`язань.

Постанові Верховного Суду від 06.12.2018р. у справі №477/2154/16-ц, вказано, що позивач, отримавши від страховика страхове відшкодування, якого недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, одержаною ним від страховика.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Сулу від 22.04.2020р. у справі №756/2632/17. Суд зазначив, що позивач має право на відшкодування у повному обсязі вартості втраченого майна, тобто пошкоджень, яких зазнав його автомобіль, тому стягнення різниці між сумою необхідною для відновлення його майна та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією та франшизи, з відповідача як з винної особи у відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про підставність вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, його транспортному засобу в розмірі 68 036,50грн., як різниці між фактичною вартістю ремонту автомобіля та отриманим страховим відшкодуванням.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 000,00 грн. моральної шкоди, суд приходить до висновку, що така вимога не обґрунтована та не підлягає задоволенню у зв`язку із наступним.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Твердження позивача про порушення нормальних життєвих зв`язків, погіршення його стану здоров`я та самопочуття, неможливість експлуатації автомобіля внаслідок отриманих при ДТП пошкоджень є голослівними. Позивачем не наведено жодних доказів та аргументів щодо своїх моральних, які виникли саме внаслідок вчиненням ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди.

Суд вважає, що задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди є достатньою сатисфакцією.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4000,00грн, суд дійшов висновку, що оскільки позовні вимоги первинно були заявлені до двох відповідачів, згодом позивач відмовився від вимог до страхової компанії, то такі витрати підлягають частковому відшкодуванню в розмірі 2000,00 грн.

Також, враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у відповідності до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60грн.

Крім цього з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на проведення експертного товарознавчого дослідження в розмірі 3 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІНПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) 68 036,50 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, судовий збір в розмірі 1073,60грн., витрати на професійну правову допомогу 2000грн. та витрати за проведення експертного товарознавчого дослідження 3500грн.

У задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.06.2023 року.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська