Номер провадження: 22-ц/813/4126/23
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Гуденка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області

на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем,

встановив:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним вище позовом у якому просила встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з лютого 2017 року по 09 травня 2022 року з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка з лютого 2017 року проживала однією сім`єю разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ., і окрім них, інші особи у цьому будинку не проживали.

09 травня 2022 року внаслідок ракетного удару в період військової агресії російської федерації проти України, ОСОБА_5 загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 11 травня 2022 року Відділом ДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 5265.

Похованням ОСОБА_5 займалася позивачка, яка понесла відповідні витрати.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки в будинку АДРЕСА_2 , 5/1000 частин домоволодіння з господарчими спорудами під номером АДРЕСА_3 , житлового будинку з надвірними спорудами під номером АДРЕСА_4 та однокімнатної квартири АДРЕСА_5 .

ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , після чого приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу № 15/2022 у спадковому реєстрі: 69350182.

07 червня 2022 року приватним нотаріусом Горбачук Г.Б. надано лист за № 58/02-14 відповідно до якого ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту, після якого буде вирішуватися питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 .

Позивачка зазначила, що як їй відомо, то із заявою про прийняття спадщини окрім неї більш ніхто не звертався, але за вказаною адресою, також були зареєстровані діти померлого: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітня донька ОСОБА_6 .

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд виходив з того, що позивачкою доведені підстави позову, а саме, факт того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 були відносини притаманні подружжю, у вказаний позивачкою період.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, як особа яка не приймала участі у справі звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись порушення судом вимог процесуального права, просило його скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції розглянув позов ОСОБА_1 за неналежного суб`єктного складу учасників справи, оскаржуване рішення впливає на права, інтереси та обов`язки Фонду, водночас справа розглянута без участі останнього. Скаржник також зауважує, що попри зазначення ОСОБА_1 метою подання цього позову для отримання спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , позивачка вже 24 жовтня 2022 року звернулась до Одеського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області із заявою про призначення їх страхових виплат, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Гайдай Я.Ф. посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника, просила відмовити Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області в задоволенні апеляційної скарги.

31 жовтня 2023 року від сторони позивачки надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника.

Учасники справи, особа, яка подала скаргу, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, із заявою (клопотанням) про відкладення розгляду справи не звертались, що відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Перевірка дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, порушення яких є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного в апеляційному порядку судового рішення, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, допускається, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в межах відкритого апеляційного провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 09.10.79, п. 24, Series A N 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява N 38695/97, п. 43, ECHR 2000-II), які з огляду на положення ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на касаційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в даному випадку - норм ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чином, положеннями цивільного процесуального законодавства визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову або заяви в порядку окремого провадження.

У контексті зазначеного, за приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Тобто, судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи не залучена до участі у справі особа повинна довести свій правовий зв`язок зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування такого критерію, як вирішення судом питання про її право, інтерес та/або обов`язок як елементів змісту матеріально-правових відносин, в площині яких виник спір. Такий зв`язок повинен бути безпосереднім, а не ймовірним та опосередкованим іншими правовідносинами.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Аналіз наведеної процесуальної норми свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. У разі, якщо доводи заявника про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Таким чином, у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, з посиланням на те, що оскаржуваним судовим рішенням вирішені питання про її права та інтереси, апеляційному суду належить відкрити апеляційне провадження та за результатами розгляду, у разі з`ясування, що оскаржуваним судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі №668/17285/13-ц, постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №2-4211/09, від 18 березня 2020 року у справі №2207/622/2012 та пункт 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі N 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 352 ЦПК України повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають зі сформульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може бути взято до уваги.

Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з наведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної скарги.

Аналогічні висновки наведені об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 15 травня 2020 у справі №904/897/19, Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постановах від 26.06.2020 у справі № 910/3438/17, від 01 грудня 2020 у справі №910/5511/19, від 11 січня 2021 року у №925/1600/16 та від 06 жовтня 2021 року у справі № 2-12341/10.

Обґрунтування апеляційної скарги не містять доводів про те, в якій частині судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, та про які саме. Не встановлюються такі обставини апеляційним судом при дослідженні змісту оскаржуваного рішення, що виключає матеріальний чи процесуальний вплив на права скаржника.

Так, оскаржуваним рішенням суд вирішив питання щодо прав, свобод та інтересів спадкоємців ОСОБА_5 , до кола яких скаржник не входить, питання ж наявності чи відсутності у позивачки прав на отримання страхової виплати ОСОБА_1 не ставилось, а судом у цій справі не вирішувалось. Мотивувальна та резолютивна частини судового рішення взагалі не містять будь-яких висновків щодо прав та обов`язків скаржника стосовно учасників у цій справі.

Наведене ж у апеляційній скарзі обґрунтування порушення прав Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області оскаржуваним рішенням зводиться до встановлення у ньому позиваці статусу, який міг би стати підставою для її звернення до органів державної влади.

Настільки опосередкований влив рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2022 року на права та обов`язки скаржника не є безумовним, отже, оскаржуване рішення не є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, в мотивувальній частині цього рішення не містяться висновків суду про права та обов`язки скаржника, а у резолютивній частині рішення суд прямо не вказав по права та обов`язки цієї особи.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності висновків суду по суті задоволення заяви самі по собі наслідків не мають, оскільки особа, яка зверталася з апеляційною скаргою, не довела, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі чітко не зазначив, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Таким чином, констатуючи відсутність впливу оскаржуваним рішення на права та обов`язки скаржника суд апеляційної інстанції позбавлений права надання йому правової оцінки на предмет дотримання норм процесуального закону при його ухваленні та застосуванні наслідків за заявою такої особи, а обмежений лише обов`язком закриття апеляційного провадження.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27 квітня 2021 у справі № 917/670/20.

За приписами ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

постановив:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали буде складено 06 листопада 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова