ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6950/23 Справа № 212/1678/23 Суддя у 1-й інстанції - Борис О.Н. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Остапенко В.О., Корчиста О.І.

секретар судового засідання Юрченко Г.О.

сторони справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» нарішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2023 року, ухваленого суддею Борис О.Н. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 26 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

05 березня 2023 року (згідно поштового відправлення) Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 уклав договір №б/н від 22.06.2004 року та отримав кредит у розмірі 3 751,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.06.2014 року.

Кредитор свої зобов`язання за угодою виконав, надавши ОСОБА_2 кредит, однак останній свої зобов`язання належним чином не виконав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.

24.06.2020 року до Другої криворізької державної нотаріальної контори АТ КБ «ПриватБанк» була направлена претензія кредитора.

15.09.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» отримано відповідь Другої криворізької нотаріальної контори.

23.04.2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, однак ніяких дій з боку спадкоємців не було вчинено.

На підставі викладеного, банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.06.2004 року у розмірі 43 247,43 грн.

19 квітня 2023 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, в якій АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкоємцем та у визначений строк не відмовилася від прийняття спадщини. Вважає, що відповідач прийняла спадщину та з неї підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором. Просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 43 247,43 грн. та судовий збір.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця залишені без задоволення.

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, неповне дослідження всіх обставин справи, неналежну оцінку доказів по справі, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що Відповідач не повідомляла Банк про смерть Позичальника. Вказує, що насправді строк дії договору не до 21 червня 2014 року, а до 05.07.2019, оскільки 05.07.2016 між Банком та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №1 до спірного кредитного договору від 22.06.2004, відповідно до якої сторони дійшли згоди про зміну валюти кредиту на гривню, а також було змінено строк дії договору до 05.07.2019 року. Копія додаткової угоди надається до суду апеляційної інстанції, на виконання вимог ст.12 ч.4, 5 ЦПК України до уваги у цій справі, як доказ передбачений ч.ч.2, 3 ст.367 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі.

Скаржник зазначає, що враховуючи, що строк договору до 05.07.2019, то відповідно строк пред`явлення кредиторських вимог сплив 05.07.2020, Банк направив претензію кредитора до нотаріальної контори 24.06.2020 року, тому строк, встановлений статтею 1281 ЦК України не пропущено Позивачем.

Вказує, що спадкодавцю ОСОБА_2 належить на праві власності будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта надається до суду апеляційної інстанції на виконання вимог ч.4, ч.5 ст.12 ЦПК України до у ваги у цій справі, як доказ, передбачений ч.ч.2, 3 ст.367 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі.

Звертає увагу на те, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна, що узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним судом у постановах від 26.10.2022 по справі №336/437/21, від 17.08.2022 по справі №765/6174/16-ц, від 24.11.2021 по справі №615/473/20, від 18.09.2019 по справі №640/6274/16-ц.

Позивач зазначає, що і в претензії кредитора, що направлена до нотаріальної контори, і в позовній заяві зазначено валюту боргу по кредиту гривню. Різниця лише в сумі, в претензії кредитора зазначено 43 610,23 грн., а у позові зазначено 43 247,43 грн. Описка в сумі в претензії кредитора не спростовує борг спадкодавця по кредиту, який підтверджено розрахунком заборгованості та не спростовано відповідачем.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 22.06.2004 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір №KRН0G000150277, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк по 21 червня 2014 року включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 3 751,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,42% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 14-15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с.18).

За життя позичальник в повному обсязі взяті на себе грошові зобов`язання за кредитним договором від 22.06.2004 року не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 43 247,43 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 20 697,64 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 6 177,01 грн., заборгованості з пені у розмірі 16 372,78 грн. (а.с. 8-10)

24 червня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Другої криворізької державної нотаріальної контори із Претензію кредитора до спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 21)

Другою Криворізькою державною нотаріальною конторою на претензію кредитора АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась, відомостей щодо спадкоємців померлого не має. (а.с. 22)

14.04.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до ОСОБА_1 із Листом-претензією про сплату заборгованості за договором №б/н від 22.06.2004 року, укладеним між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк», у розмірі 43 610,23 доларів США (а.с 23).

Суд першої інстанції, зализаючи позовні вимоги без задоволення, виходив з того, що АТ КБ «ПриватБанк», який не знав та не міг знати про відкриття спадщини, пред`явив вимоги до спадкоємця ОСОБА_1 поза межами строків, встановлених частиною третьою статті 1281 ЦК України, в редакції, чинній на день смерті позичальника, (понад один рік з дня настання строку вимоги), тому в силу приписів частини четвертої статті 1281 ЦК України, банк позбавлений права вимоги до спадкоємця, оскільки відповідальність спадкоємця за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281,1282 ЦК України, які ним не дотримані.

Окрім того, у рішенні суд вказав на розбіжності у сумі боргу зазначеної у претензії кредитора до ОСОБА_1 та у позовній заяві, а саме у претензії кредитора зазначена сума 43 610,23 доларів США, а у позовній заяві та розрахунку заборгованості зазначена сума 43 247,43 гривень та дійшов висновку, що зазначені суперечності не доводять обставини, на які позивач посилається у позовній заяві, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, другої статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (частина друга статті1282 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника у разі його смерті за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі №552/4892/19 та від 09 листопада 2022 року у справі №295/15702/20.

Аналіз структури та змісту ЦК України дає підстави для висновку, що застосування спеціальних способів захисту, які визначені законодавцем для захисту окремих категорій цивільних прав, не виключає можливості також застосовувати загальні способи захисту цивільних прав та інтересів.

Зокрема, відповідно до абзацу другого частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №645/6151/15-ц (провадження №14-99цс21) зроблено висновок про те, що у наведеній нормі передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця в разі, якщо спадкоємці не виконають його вимог. Разом з тим зазначена норма не конкретизує способів звернення стягнення на майно та не передбачає можливості звернути стягнення на майно, отримане спадкоємцями, а лише встановлює обов`язок суду в разі пред`явлення відповідного позову та доведення його підстав звернути стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, Банк, встановивши, що боржник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся з Претензією кредитора до Другої криворізької державної нотаріальної контори та 15 вересня, якою була повернута Претензія до спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 без виконання (а.с.22).

23.04.2021 Банк направив на адресу ОСОБА_1 . Лист-Претензію щодо сплати заборгованості ОСОБА_2 в розмірі 43 610,23 (долар США) грн., що зокрема підтверджено Реєстром згрупованих поштових відправлень ф. 103 (а.с.23-24).

В подальшому, у березні 2023 року Позивач засобами поштового зв`язку звернувся з позовом до суду до спадкоємця ОСОБА_1 .

Копіями паспортів померлого боржника ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 доведено, що вони разом зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , померлий чоловік з ІНФОРМАЦІЯ_5 , а дружина з 17.05.2005 (а.с.16-17).

Довідкою про реєстрацію місця проживання особи, наданою на запит суду, встановлено, що за відмостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади ОСОБА_1 з 17.05.2005 по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.37).

Окрім того, кредитним Договором від 22 червня 2004 року встановлено, що позичальник ОСОБА_2 отримав кредит для купівлі домоволодіння, в якому у подальшому мешкала сім`я ОСОБА_3 (а.с.14).

З Договору іпотеки від 23.06.2004 року видно, що предметом іпотеки є житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-зворот).

Позивачем до апеляційної скарги додано Додаткову угоду №1 від 05.07.2016 до кредитного договору від 22.06.2004, укладену між Банком та ОСОБА_2 , відповідно, якої сторони дійшли згоди про зміну валюти кредиту на гривню, а також змінили строк дії договору до 05.07.2019 року, що зокрема підтверджено Додатком №1 до цієї додаткової угоди, відповідно якому останній платіж Позичальник повинен був здійснити 05.07.2019 року (а.с.203-205).

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.3 ст.367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів вважає, що надана позивачем до апеляційної скарги Додаткова угода №1 від 05.07.2016 до кредитного договору від 22.06.2004, укладена між Банком та ОСОБА_2 та Додаток №1 до цієї додаткової угоди, якими змінено строк дії кредитного договору до 05.07.2019 року можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги, з огляду на те, що позивач на час подачі позову до суду, вважав достатніми надані ним до позову докази на підтвердження заявлених позовних вимог до ОСОБА_1 та не очікував, що у позові буде відмовлено через пропуск строків, встановлених статтею 1281.

За положеннями ч. 2-4 ст. 1281 ЦК України, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (на 25.04.2018), кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Встановлені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, враховуючи, що строк дії кредитного договору було продовжено до 05.07.2019, відповідно строк кредиторських вимог Банку спливав 05.07.2020, натомість позивачем доведено, що Претензію кредитора до нотаріальної контори він направив засобами поштового зв`язку 24.06.2020, тобто до спливу встановленого законом строку, а відтак Позивачем не були порушені вимоги статті 1281 ЦК України, що є підставою для задоволення обґрунтованого та доведеного належними доказами позову.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість та доведеність Позивачем, заявлених до ОСОБА_1 позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про повне задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в межах успадкованого майна.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір і розмірі 2684 грн. (а.с.33) та за подачу апеляційної скарги в розмірі 4026 грн. (а.с.207)., що разом складає 6 710 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, ст.376, ст.ст.381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №KRH0G000150277 від 22 червня 2004 в загальному розмірі 43 247, 43 грн. (сорок три тисячі двісті сорок сім гривень 43 копійки), яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 20 697,64 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 6 177,01 грн., заборгованості за пенею в сумі 16 372,78 грн. та судовий збір за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції в загальному розмірі 6 710 грн. (шість тисяч сімсот десять гривень).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: