БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 755/6758/23
Провадження № 2/497/509/23
Ухвала

про залишення позовної заяви без руху

"23" червня 2023 р. суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, ознайомившись у приміщенні суду в м.Болград з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

15.06.2023р. до суду з Дніпровського районного суду м.Києва надійшов за підсудністю вищезазначений позов, що підсудний Болградському районному суду Одеської області, проте не відповідає вимогам ст.175ч.3п.п.2,4-10 та ч.5ст.177 ЦПК України.

Так, відповідно до ст.175ч.3п.п.2-10 ЦПК України, позовна заява має містити: окрім відомих позивачу: РНОКПП або код ЄДРПОУ відповідача, номерів засобів зв`язку позивача та відповідача, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, та змісту позовних вимог, а саме, - способу (способи) захисту прав або інтересів, що передбачені законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити в рішенні, а якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, - також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору (відсутність таких заходів), якщо такі здійснювалися, у тому числі, - якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності в позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, може додати копії відповідних доказів. Учасник справи, який подає до суду письмові докази в копіях, згідно ст.95 ч.5 ЦПК України, має своїм підписом підтвердити відповідність копії оригіналу із зазначенням дати такого засвідчення, а також прізвища й ініціалів особи, яка засвідчила копії документів, оскільки, в разі, якщо учасник справи або суд ставить під сумнів копію письмового доказу, такий доказ не береться судом до уваги. Крім того, відповідно до вимог ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Вимоги даного позову містять посилання на спір між сторонами про місце проживання дитини, але зазначється, що відповідач дитиною не цікавиться, до неї не з`являється, не бере участі у вихованні і утриманні динини, його місце перебування не відоме, усі питаня з виховання та забезпечення дитини повністю вирішує позивачка сама. Крім того, позов містить твердження про те, що дитина проживає за місцем реєстрації та порживання матері - позивачки - в АДРЕСА_1 - однак разом з позивачкою наразі перебуває за кордоном - з чого не вбачається спору про місце проживання дитини між сторонами.

Крім того, позов містить твердження по те, що між сторонами вирішувався спір у позасудовому порядку - відповідачу з боку позивачки направлялася письвова відповідна вимога, однак її копію, як і підтвердження про її направлення - матеріали справи не пістять.

Згідно зі статтею 160 СК України, місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла 10 років. Якщо ж дитині від 10 до 14 років, вона спільно з батьками бере участь в ухваленні рішення щодо свого місця проживання. В свою чергу, дитина, якій виповнилося 14 років та батьки якої проживають окремо, самостійно ухвалює рішення щодо місця свого проживання. Відповідно до ч.4 ст.157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Предметом даного договору є визначення місця проживання та дії з виховання, навчання, догляду за дитиною або поєднаних цих елементів, спрямованих на забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування.

Органом опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міської, районної у містах, сільської, селищної ради. Місцевий орган опіки та піклування призначає засідання комісії, викликає обох батьків, проводить з ними бесіди, оцінює інші обставини та ухвалює відповідне рішення у формі висновку про вирішення питання щодо місця проживання дитини (за місцем порживання батька або матері).

Однак до даного позову додано висновок не органу опіки та піклування, а Служби у справах дітей і не з питання визначення місця проживання дитини, а про підтвердження місця проживання дитини. Крім того, до порзову не додано акту обстеження житлово-побутових умов відповідно до Наказу міністерства соціальної політики №190 від 04.07.2022р.

Крім того, у позові відсутні посилання на докази звернення сторін з відповідними заявами до органу опіки та піклування у порядку, передбаченому п.72 Постанови КМУ від 24.09.2008р. щодо "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини". А, відповідно до висновків ВС у Постанові від 15.01.2020р. у справі №200/952/18 (провадження № 61-14859св19), - за загальним правилом, за відсутності спору щодо того, з ким з батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. В разі ж наявності такого спору між батьками, - суд має роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини, і ВС зазначив такий порядок, вказавши, що "Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини має надати суду висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним з батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов дитини та обох батьків, документи, що підтверджують право власності на житло".

Зміст позову - це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права (ст.16 ЦК України), однак позивачем не зазначено, якими діями саме відповідач не визнає, порушує, чи оспорює його, позивача, право щодо місця проживання дитини, не зазначено, в чому саме полягає спір між позивачем і відповідачем в цій частині, та не вказано на спосіб захисту порушеного права, яке позивач просить відновити рішенням суду,

Відповідно до статті 160 СК України - місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, - визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Згідно чинного законодавства, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина (яка не досягла 14 років), спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (ст.56 ЦК України), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей, тощо. Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини, позови про визначення місця проживання дитини пред`являються у порядку цивільного судочинства до суду першої інстанції за зареєстрованим місцем проживання чи місцем перебування відповідача. При розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження житлово-побутових умов місця проживання дитини, батьків, інших осіб, які проживають та бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також після бесіди з батьками та дитиною, та на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини, однак наявність такого висновку з актом обстеження житлово-побутових умов дитини - є обов`язковим.

Встановивши відсутність усіх вище перелічених складових для відкриття провадження, суд дійшов висновку, що позовна заява містить певні недоліки, які позивачем можуть бути усунені для відкриття провадження у справі і її розгляду у розумні строки на підставі доказів і відомостей, достатніх для ухвалення судом повного, об`єктивного і справедливого рішення.

Відповідно до ч.1ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позову. Тому, керуючись ст. ст.95,175,177, 185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа: служба дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Роз`яснити позивачу, що в разі неусунення у встановлений строк недоліків, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу, що не є перешкодою для звернення до суду з цією ж заявою після усунення зазначених недоліків.

Запропонувати позивачу разом з усуненням недоліків позову надати суду, на її розсуд, інші докази на підтвердження відомостей, зазначених ним в позові, - що можуть мати суттєве значення для ухвалення судом законного та об`єктивного рішення у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає, та відповідно до ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя А.В. Кравцова