П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати відмову органів приватизації Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 17 серпня 2021 року № 105/01-1434/В-100, від 27 жовтня 2021 року № 105-105/Я-583-1941 та від 08 грудня 2022 року № 105-105/Я-479-1449 в приватизації позивачу квартири АДРЕСА_1 неправомірною; зобов`язати Печерську районну в м. Києві державну адміністраціюприватизувати позивачу квартиру АДРЕСА_1 відповідно до чинного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 2004 році під час роботи у Верховному Суді України позивачу як судді, який перебував із сім`єю на обліку для поліпшення житлових умов, за письмовим дорученням Київського міського голови Омельченка О.О., була надана трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями розпорядження голови Печерської РДА від 24 листопада 2004 року № 1620, додатку № 4 до нього та ордера № 30791 серії Б на жиле приміщення. Зазначає, що у вказаній квартирі він з членами сім`ї зареєстрували своє місце проживання. При цьому, правомірність надання житла позивачу ніким не оспорюється, проте, він не може реалізувати своє право на приватизацію квартири у зв`язку з відмовою в цьому органами приватизації відповідача. Підставою для відмови позивачу в приватизації квартири є те, що спірна квартира була передана за актом заступником голови Київської міської державної адміністрації - начальником Головного управління житлового забезпечення ОСОБА_3 в.о. голови Верховного Суду України ОСОБА_4 . Позивач вважає відмову відповідача в приватизації вищевказаної квартири неправомірною, оскільки ніким не оспорюється право Київського міського голови в рахунок ліміту Київської міської ради в межах своїх повноважень доручити заступнику голови Київської міської державної адміністрації - начальнику Головного управління житлового забезпечення передати квартиру Верховному Суду України для подальшого надання її позивачу, як судді, який перебуває першим на черзі за списками суддів. Проте, сама по собі така передача квартири не свідчить про її передачу на баланс Верховному Суду України.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Печерська районна в м. Києві державна адміністраціяпросить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказує про те, що Печерська районна в місті Києві державна адміністрація є новоствореним органом державної влади, наділена повноваженнями відповідно до діючого законодавства, в тому числі, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» від 31 січня 2011 року № 121 та не є правонаступником Печерської районної у місті Києві державної адміністрації. Верховний Суд України, надаючи житлову площу, визнавав за собою повноваження по розпорядженню спірною квартирою. Крім того, рішення затверджувалося райдержадміністрацією за місцем розташування організації, яка надає житло, а не за місцем знаходження квартири. Відповідач також вказує, що житловий будинок АДРЕСА_3 цього будинку) не перебував і не перебуває у повному господарському віданні або оперативному управлінні Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Посилання суду першої інстанції на те, що відмова відповідача у здійсненні приватизації займаної позивачем квартири за адресою: АДРЕСА_3 , є неправомірною, рішення про таку відмову прийнято всупереч вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та порушує право позивача на житло, закріплене Конституцією України, та право на приватизацію займаного позивачем житла, передбачене Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» - є безпідставні. При цьому, Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією не оспорюється право позивача на житло та приватизацію житла. В даному випадку мова йде не про право наймача на приватизацію житла, а про наявність (або відсутність) повноважень Печерської районної в місті Києві державної адміністрації її оформлювати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує про те, що суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку всім доказами і постановив законне і обґрунтоване рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно з Актом № 333 від 22 вересня 2004 року заступник голови Київської міської державної адміністрації - начальник Головного управління житлового забезпечення Голиця М.М. передав, а в.о. голови Верховного Суду України Пилипчук П.П. прийняв квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 190,27 кв. м., у рахунок ліміту Київської міської ради згідно з дорученням Київського міського голови від 21 вересня 2004 року № 24002; термін пред`явлення в квартирний відділ - 10 днів; відповідальні особи, що винні в несвоєчасному розподілі квартир, несуть матеріальну відповідальність за заподіяні житловим органам збитки.

Розпорядженням голови Печерської РДА від 24 листопада 2004 року № 1620 затверджено спільні рішення адміністрацій та профспілкових комітетів підприємств, установ та організацій Печерського району, зокрема, Верховного Суду України від 18 жовтня 2004 року № 23 - одна родина, згідно з додатком 4.

Відповідно до додатку 4 до розпорядження голови Печерської РДА від 24 листопада 2004 року № 1620 спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету Верховного Суду України від 18 жовтня 2004 року № 23 надається жила площа: гр. ОСОБА_1 на родину з трьох осіб, в т.ч.: він, дружина - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_5 , трикімнатна квартира АДРЕСА_2 із зняттям з квартирного обліку; жила площа надається згідно з дорученням Київського міського голови від 21 вересня 2004 року № 24002 (акт прийому-передачі площі від 22 вересня 2004 року № 333).

24 листопада 2004 року Печерською РДА видано ордер № 30791 серії Б на жиле приміщення ОСОБА_1 з сім`єю з 3 осіб на право зайняття жилого приміщення жилою площею 74,33 кв. м., яке складається з 3 кімнат в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Ордер виданий на підставі розпорядження Печерської РДА від 24 листопада 2004 року № 1620.

Згідно з копією довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» відділення № 1 від 03 грудня 2008 року № 22 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію житлового фонду»: ОСОБА_1 (дата прописки у квартирі - 14 жовтня 2008 року), ОСОБА_2 (дата прописки у квартирі - 14 жовтня 2008 року).

Листами Печерської РДА від 17 серпня 2021 року № 105/01-1434/В-100, від 27 жовтня 2021 року № 105-105/Я-583-1941 та від 08 грудня 2022 року № 105-105/Я-479-1449 за результатами розгляду заяви позивача щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 відмовлено у здійсненні її приватизації, оскільки зазначений житловий будинок не перебуває у повному господарському віданні або оперативному управлінні Печерської РДА.

Згідно з листом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.10.2021 року № 056/93-5079 надати інформацію щодо надходження та подальшої передачі квартири АДРЕСА_1 немає можливості, оскільки всі документи (акти прийому-передачі житлової площі тощо) до 2011 року та справи (службова кореспонденція, звернення тощо) до 2016 року - знищені у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 11 серпня 2022 року № 16-173/0/8-22 квартира АДРЕСА_1 на баланс та у відання Верховного Суду України не передавалась. Зазначена квартира дійсно була передана за актом заступником голови Київської міської державної адміністрації - начальником Головного управління житлового забезпечення ОСОБА_3 в.о. голови Верховного Суду України ОСОБА_4 , проте, ця дія була направлена лише на виконання доручення Київського міського голови про виділення квартири саме ОСОБА_1 , а не комусь іншому. Отже, Верховний Суд України не міг і не може займатись приватизацією житлового фонду, а це повинна робити районна влада; приватизаційна комісія у Верховному Суді України ніколи не створювалась.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вселений у спірну квартиру на законних підставах, зареєстрований та постійно проживає у вказаній квартирі, незаконність його проживання ніким не спростована та не заперечується, відмова в приватизації займаного ним житла позбавляє його можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4, 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У ст. 47 Конституції України закріплено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

За положеннями ч. 3 ст. 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно п. 11 ст. 8 цього Закону спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно п. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

За положеннями ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до п. 4, 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз.

За змістом ч. 7, 8 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду, вищого спеціалізованого суду, апеляційного та місцевого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири чи будинку або службовим житлом за місцем знаходження суду. Суддя має право на додаткову жилу площу відповідно до вимог статті 49 Житлового кодексу України.

За приписами ст. 49 ЖК України понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів. Громадянам, що хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, а також громадянам, яким ця площа необхідна за умовами і характером виконуваної роботи, розмір додаткової жилої площі може бути збільшено. Порядок і умови надання додаткової жилої площі та перелік категорій громадян, які мають право на її одержання, встановлюється законодавством України.

Відповідно до ст. 65-1 ЖК України наймачі жилих приміщень у будинках державного або громадського житлового фонду можуть придбати займані ними приміщення у власність.

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

За положеннями п. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

За приписами п. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених законом.

Так, пунктом 2 ст. 2 цього Закону визначено, що не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 не відноситься до квартир, які не є об`єктами приватизації на підставі ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно з п. 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення № 396), передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника.

Умовою для проведення приватизації житла є обов`язкове постійне проживання осіб у житлі, яке підлягає приватизації.

При цьому, пунктами 18, 19 Положення № 396 передбачено, що факт постійного проживання особи в жилому приміщенні підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі.

З матеріалів справи вбачається, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію житлового фонду»: ОСОБА_1 (дата прописки у квартирі - 14 жовтня 2008 року), ОСОБА_2 (дата прописки у квартирі - 14 жовтня 2008 року), що підтверджується копією довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» відділення № 1 від 03 грудня 2008 року № 22.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 15 ЖК України визначено, що до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад у межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими актами законодавства України, на території району, міста, району в місті віднесено видачу ордерів на жилі приміщення.

За змістом ст. 58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення.

Відповідно до п. 69, 70, 72 розділу IV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання зазначених вимог закону 24 листопада 2004 року Печерською РДА видано ордер № 30791 серії Б на жиле приміщення ОСОБА_1 з сім`єю з 3 осіб на право зайняття жилого приміщення жилою площею 74,33 кв. м., яке складається з 3 кімнат в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Ордер виданий на підставі розпорядження Печерської РДА від 24 листопада 2004 року № 1620.

Відповідно до п. 17 Положення № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

З огляду на зазначені норми права та встановлені обставини у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відмова відповідача у здійсненні приватизації займаної позивачем квартири за адресою: АДРЕСА_3 , є неправомірною, рішення про таку відмову прийнято всупереч вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та порушує право позивача на житло, закріплене Конституцією України, та право на приватизацію займаного позивачем житла, передбачене Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зокрема посилається на те, що спірна квартира була передана Верховному Суду України.

Разом з тим, такі доводи відповідача апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки як житловий будинок АДРЕСА_5 , так і квартира № 128 у цьому будинку на баланс та у відання Верховного Суду України не передавались і не перебувають.

Суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що на час виникнення спірних правовідносин квартира АДРЕСА_1 відносилась до сфери управління Печерської РДА, оскільки саме Печерська РДА розпорядженням від 24 листопада 2004 року № 1620 надала житлову площу працівникам підприємств, установ та організацій Печерського району, у тому числі вказану квартиру - ОСОБА_1 на родину з 3 осіб та затвердила відповідне спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету Верховного Суду України.

Також, на підставі свого розпорядження від 24 листопада 2004 року № 1620 Печерська РДА видала ордер № 30791 серії Б на жиле приміщення ОСОБА_1 з сім`єю з 3 осіб на право зайняття спірної квартири.

За відсутності доказів перебування квартири у повному господарському віданні або оперативному управлінні Верховного Суду України, у відповідності до вимог п. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація вказаної квартири здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, тобто в даному випадку Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією.

Враховуючи, що позивач вселений у спірну квартиру на законних підставах, зареєстрований та постійно проживає у ній, законність його проживання ніким не спростована та не заперечувалась, відмова відповідача в приватизації займаного ним житла є незаконною та позбавляє його можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, про що обґрунтовано вказав суд першої інстанції.

З урахуванням норм права щодо можливості суду обрати спосіб захисту, який не суперечить закону, відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України, з метою ефективного захисту прав позивача, враховуючи способи захисту цивільних прав, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання неправомірною відмови (у формі листів-відповідей) відповідача у приватизації квартири та зобов`язання останнього провести приватизацію спірної квартири позивачем відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуПечерської районної в м. Києві державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 25 грудня 2023 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.