ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2023 року м. Кропивницький

справа № 393/97/23

провадження № 22-ц/4809/928/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А.М., Мурашко С.І.

за участю секретаря судового засідання Зубіцької Н. В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»;

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 03 травня 2023 року (суддя Є.О. Подліпенець),-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст заявлених вимог, відзив на позовну заяву

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» у лютому 2023 року звернулося до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 62 916,05 грн та 2 648,00 грн судового збору.

В обгрунтування звернення вказує, що 14.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду №200503946 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого (повернення, платності, строковості) ПАТ «Банк Михайлівський» надав відповідачці у користування кредитні кошти в розмірі 25 157,36 грн, з встановленим строком користування з 14.04.2016 по 11.07.2018, а відповідачка зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071, проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором.

ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, але відповідачка порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами у повному обсязі та у визначений строк.

Станом на 23.02.2023 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 62 916,05 грн, з яких: 22360,09 грн - заборгованість за кредитом; 40555,96 грн - заборгованість за відсотками.

У відзиві на позовну заяву відповідачка просить відмовити у задоволенні позовних вимог, так як вона не повідомлялася про існування договору №7_БМ від 20.07.2020 року, за яким ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський». Просить застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови в позові.

У відповіді на відзив представник позивача просить суд залишити заяву відповідача щодо застосування наслідків спливу позовної давності без задоволення та вказує, що позивачем з поважних причин пропущено строк звернення до суду.

Так, 14.04.2016 укладено угоду №200503946 щодо кредитування. Станом на дату подачі позову до суду заборгованість за кредитним договором становить 62 916,05 грн.

20.07.2020 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором.

Право вимоги за вищевказаним кредитним договором було предметом спору у справі №910/11298/16 та саме наявність тривалого судового процесу щодо належності права вимоги кредитору, призвело до спливу встановленого законодавством загального позовної давності.

Кредитний договір укладений терміном дії до 2018 року, а договір факторингу у 2020 році то станом на 2020 рік строки позовної давності пропущені не були.

Крім того, оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020 отримані позивачем лише на початку 2023 року.

Відсутність документів, які стосуються угоди щодо кредитування унеможливлювали реалізацію прав позивача на звернення до суду за захистом своїх інтересів. Також, представник позивача наголосив на продовження під час карантину строків загальної та спеціальної давності та введенні воєнного стану на території країни.

Тому, вказані підстави свідчать про об`єктивність пропуску позивачем належного строку для звернення до суду із позовною заявою, а тому такі причини мають бути визнані судом як поважні, а право позивача захищене в силу приписів ч.5 ст. 267 ЦК.

Судове рішення

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 03.05.2023 року поновлено позивачу ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» строк позовної давності звернення до суду з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» кредитну заборгованість за договором №200503946 від 14.04.2016 р. у розмірі 62 916 грн 05 коп яка складається з: 22 360,09 грн - заборгованість за кредитом; 40 555,96 грн - заборгованість за відсотками; судові витрати у виді судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з підстав наявної заборгованості відповідача за кредитним договором. Причини пропуску строку позовної давності є обґрунтованими, такий строк пропущено з поважних причин.

Апеляційна скарга, мотиви оскарження

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник відповідача адвокат Заболотній П.Л. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 03.05.2023 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі

В обґрунтування скарги вказує, що дата закінчення кредитного договору 11.07.2018, тобто, було передано права кредитора за договором який припинив свою дію.

Судом під час розгляду справи розглянуто клопотання позивача про поновлення строку для звернення з позовною заявою до суду, але відповідач з даним клопотанням ознайомлений не був та не мав можливості виказати свою думку щодо поданого клопотання.

Суд не мав підстав для поновлення строку позовної давності, так як до суду не було надано ніяких доказів того, що вказані факти такі як карантинні обмеження та початок військового стану вплинули на діяльність позивача. Позивач це юридична особа, яка має в штаті певну кількість працівників, які весь час продовжували виконувати свої обов`язки. Крім того, судом необґрунтовано взято до уваги твердження позивача про те, що позивач тільки на початку 2023 року отримав документи, щодо відступлення права вимоги від колишнього Кредитора, коли ще в 2022 році як зазначає суд товариство направляло претензію до позичальниці та копії документів.

Позивач не надав до суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт передачі права вимоги саме за кредитним договором з відповідачем ОСОБА_1 так як витяг з додатку №1 до договору факторингу від 20.07.2020 року без дати та місця складення де передано один тільки договір, не може являтися належним доказом.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Завадська О.В., яка діє в інтересах позивача, просить залишити рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області по цивільній справі №393/97/23 без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Рух справи

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.

31 серпня 2023 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в суді апеляційної інстанції на 24 жовтня 2023 року, про що апеляційним судом постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2023 року продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», строк, встановлений в ухвалі Кропивницького апеляційного суду від 25 серпня 2023 року для подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 03 травня 2023 року.

У зв`язку з участю головуючого судді Дьомич Л. М. в онлайн-підготовці суддів судових палат у цивільних справах апеляційних судів, що проводилась Національною школою суддів України, судове засідання у справі, призначене на 24 жовтня 2023 року, не відбулось, наступний розгляд справи відкладено на 05 грудня 2023 року (а.с. 111,112 том 1).

Учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с.1-2 том 2).

Позиція учасників справи в суді апеляційної інстанції

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника товариства (а.с.3-4 том 2).

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступного.

Обставини справи встановлені судом

14.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір №200503946, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 25157,36 грн, з встановленим строком користування з 14.04.2016 по 11.07.2018 (а.с.4 том 1).

Факт укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 підтверджується наданими представником позивача та підписаними відповідачкою копіями письмових доказів: заяви (оферти) №200503946 від 14.04.2016, анкети №2672322 від 14.04.2016, довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 14.04.2016, графік платежів до кредитного договору №200503946 від 14.04.2016 року, договір добровільного страхування життя від 14.04.2016, анкетні дані, зі згодою на обробку персональних даних.

20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.9 зворот 11 том 1).

З копії витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №7_БМ із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020 року, відповідно до якого до нового кредитора ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором №200503946, укладеним 14.04.2016 року з ОСОБА_1 на строк до 11.07.2018 року на суму 62916,05 грн, з яких: 22360,09 грн - заборгованість по тілу кредиту; 40555,96 грн - заборгованість за доходами (а.с.12 том 1).

19.12.2022 позивачем на адресу місця проживання відповідачки ОСОБА_1 направлено претензію щодо сплати боргу за договором №200503946 від 14.04.2016 в строк до 31.01.2023 в сумі 62916,05 грн (а.с.13 том 1).

Відповідачка ОСОБА_1 факт укладення кредитного договору з ПАТ «Банк Михайлівський» визнає.

Сторона відповідача письмово просила застосувати наслідки спливу строків позовної давності до виниклих правовідносин та відмовити в позові з цих підстав.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги та оскаржуваного рішення суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Відповідно до ст. 376 ЦПК підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення в разі наведення в апеляційній скарзі доводів, які не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели та вплинули на неправильність висновків суду.

Положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та вправі звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 13 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За статтею 81 зазначеного Кодексу, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У межах доводів апеляційної скарги зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі. Вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.

Мотиви апеляційного суду

Спірні правовідносини виникли між сторонами з кредитних зобов`язань.

14.04.2016р. між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою укладено угоду № 200503946 щодо кредитування. ОСОБА_1 зобов`язання не виконане, зазначена обставина нею не спростовується, навпаки визнається. В суді апеляційної інстанції позичальниця пояснила, що нею сплачено лише три платежі за кредитом у травні, червні та липні 2016 року. Далі кредит не сплачувався, так як жодні її намагання встановити реквізити платежів чи здійснити сплату по місцю розташування банку, не мали позитивного результату.

Тобто, отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушене зобов`язання, суд погоджується із тим, що позивач має право звертатися до суду за захистом своїх прав через невиконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, сплати відсотків та комісії.

А чи підлягає порушене право судовому захисту, колегія суддів зазначає наступне.

В порядку ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 526 ЦК передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

20.07.2020 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором.

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Тому, товариство обґрунтовано вимагає виконання кредитного зобов`язання відповідачкою, яке виникло з ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору від 14.04.2016р , кредитна угода №200503946.

Разом з тим чи підлягає позовна давність поновленню, чи можна визнати поважною причину пропуску, передбаченого ст. 256 ЦК.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позову. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушено, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, зокрема, ст. 256 ЦК України, за якою позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. А відповідно до ч. 4 вказаної статті, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Представник позивача письмово заявив визнати причини пропуску строку позовної давності поважними. В підставу вказує, що право вимоги за кредитним договором, нарівні з іншими, було предметом спору у справі №910/11298/16 Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021. Саме наявність тривалого судового процесу щодо визначення права вимоги призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності. Оригінали документів, а саме кредитних договорів на підставі яких право вимоги відступлено згідно договору від 20.07.2020, отримані позивачем лише на початку 2023. Відсутність документів, які стосуються угоди кредитування, унеможливлювали реалізацію прав позивача на звернення до суду за захистом своїх власних інтересів. Стороною акцентована увага на продовження під час карантину строків загальної та спеціальної давності та введення воєнного стану на території країни.

Відповідач в свою чергу у відзиві і в подальшому наполягала на застосуванні строків позовної давності, цими ж підставами обґрунтовувана апеляційна скарга.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доводи відповідачки колегія суддів приймає до уваги, виходячи з наступного.

Як вищевказано, дія договору тривала по 11.07.2018, тобто строк звернення до суду закінчився 11.07.2021. Відповідач припинила виконувати зобов`язання з серпня 2016 року, останній платіж здійснила у липні 2016 року. Позивач з позовом звернувся 23.02.2023.

Відповідачка заявила про застосування позовної давності у суді першої інстанції у заяві від 13 квітня 2023 року, відзив на позов (а. с. 31 том 1).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості захистити своє право чи інтерес через суд.

У позивача юридичне право звернення до суду виникло 20.07.2020, коли ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський». Фактичне звернення відбулося у квітні 2023 року, тобто поза межами трирічного строку закінчення дії договору. Вище вказано, що перешкоджало своєчасному зверненню.

Згідно до ч.4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові ВП ВС від 13.02.2019 по справі № 826/13768/16 (11-609апп18) визначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. ЄСПЛ зауважує аналогічне.

«Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людині основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51)», йдеться у постанові.

Враховуючи наведене, колегія суддів акцентує увагу, що строк вимагати у судовому порядку виконання зобов`язання розпочався з 12.07.2018, хоча позичальниця порушила зобов`язання ще в червні 2016 року, що також є суттєвою обставиною в розумінні звернення до суду за захистом порушеного права та дотримання балансу інтересів сторін.

Правовідносини позивача з Банком, з яким ОСОБА_1 уклала кредитний договір, не може впливати на правову визначеність останньої та її законного права уникнути відповідальності в суді за вчинення порушення в зобов`язанні, мати гарантоване право своєчасно нести відповідальність, тобто в межах передбаченого законом строку.

Відтак зобов`язання між сторонами набуває форми натурального, за яким приймається лише добровільне виконання стороною договору.

Підстави, які судом першої інстанції визнані поважними в поновлення позовної давності, не є такими в розумінні ст. 12 ЦПК України і безпідставно зменшують права відповідача на гарантовану законодавством застосування норми.

Інтереси/право ОСОБА_1 не можуть бути залежними від спірних правовідносин ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ПАТ «Банк Михайлівський».

Тому, заява позивача про поновлення строку позовної давності, колегією суддів визнається неповажною, безпідставно вимагати кредитний борг у позичальниці поза межами строку визначеного ст. 256 ЦК.

Посилання на дію карантину, воєнний стан, як обумовлену законодавством можливість несвоєчасного застосування вимог загальної позовної давності, не приймаються до уваги, так як не є такими, що перешкодили зверненню. Доказів, з чого такі перешкоди виникли, позивачем не надано. Тим більше період з 2020 року по 2023 рік не в повному обсязі становили період карантину і воєнного стану.

Загальний висновок

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розподіл витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 03 травня 2023 року скасувати.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань

С.І. Мурашко