1Справа № 335/1793/23 2/335/1134/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участі секретаря судового засідання Савченко О.І.,

представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) адвоката Турчинського М.І.,

представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) адвоката Димитрашка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» про захист прав споживачів, визнання умов договору про стягнення комісії недійсними,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2023 АТ «ОТП БАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № від 21.01.2021, за умовами якого відповідачу було надано кредит розміром 292 986 грн. на цільове використання на споживчі цілі та 7 031,23 грн. на придбання послуг зі страхування, тобто на загальну суму 299 999,23 грн. Строк повернення кредиту за договором становить 21.01.2028. Умовами договору передбачено нарахування комісії за управління кредитом 0,85 % від суми кредиту та фіксована відсоткова ставка у розмірі 18% річних. Повернення кредиту має здійснюватися шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Щомісячний платіж становить 8 854,99 грн. на місяць, окрім останнього, який складає 8 755,72 грн. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Однак, відповідач умови кредитного договору виконував неналежним чином, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 13.12.2022 становить 328 954,42 грн., яка складається з: 266 491,81 грн. заборгованість по тілу кредиту, 37 642,70 грн. заборгованість за відсотками, 24 819,91 грн. заборгованість за комісією. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості у загальному розмірі 328 954,42 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 934,32 грн.

27.03.2023 відповідачем ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. подано зустрічний позов до АТ «ОТП БАНК» про захист прав споживачів, визнання умов договору про стягнення комісії недійсними, яким мотивовано тим, що п. 1.1 вищезазначеного кредитного договору встановлено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 0,85% щомісяця від суми кредиту, що складає 2 549,99 грн. на місяць, тобто за весь період кредитування 214 199,16 грн. При цьому, жодної інформації про те, які послуги розуміються під обслуговування кредитної заборгованості не міститься ані у Правилах кредитування від 11.01.2021, ані у Паспорті споживчого кредиту, ані у Анкеті-заяві на отримання кредиту від 20.01.2021, ані у кредитному договорі. У той же час, на позичальника не може бути покладено обов`язку сплачувати за дії, які на його користь банк не вчиняє. З 21.01.2021 відповідач не отримував жодних послуг щодо обслуговування кредитної заборгованості, окрім повідомлення раз на місяць за ініціативою позичальника інформації про поточний розмір заборгованості. Вважає умову п. 1.1 кредитного договору в частині комісії несправедливою та такою, що в силу вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не може бути включена до умов кредитного договору. Тому просив на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 № 4-44цс21, справа № 496/3134/19, визнати недійсним п. 1.1 кредитного договору № від 21.01.2021, що передбачає обов`язок позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,85% щомісяця, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «ОТП БАНК», стягнути з АТ «ОТП БАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу (а.с. 4752).

Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.

Ухвалою від 02.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено судове засідання на 10.04.2023 на 11:00 год., встановлено строки для подання заяв по суті справи учасниками процесу (а.с. 43).

27.03.2023 надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «ОТП БАНК» про захист прав споживачів, визнання умов договору про стягнення комісії недійсними (а.с. 4752).

Ухвалою суду від 10.04.2023 зустрічний позов прийнято до розгляду, вимоги за зустрічним позовом об`єднані з вимогами за первісним позовом в одне провадження, встановлено строки для подання заяв по суті справи, підготовче судове засідання відкладене до 10.05.2023 до 11:00 год. (а.с.72).

Копію цієї ухвали представник позивача отримала 21.04.2023 (а.с. 76).

08.05.2023 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву від представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) (а.с. 7782).

02.06.2023 надійшла відповідь представника ОСОБА_1 адвоката Працевитого Г.О. на відзив на зустрічний позов (а.с. 107113), яка була направлена до суду 30.05.2023, тобто із пропуском строку, визначеного ухвалою від 10.04.2023. Клопотань щодо продовження цього процесуального строку до його спливу не надходило. Відтак, вказана відповідь на відзив залишається судом без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

09.06.2023 надійшли заперечення на відповідь на відзив на зустрічний позов, в яких також наголошено на пропуску відповідачем строку на подання відповіді на відзив, а також надані пояснення по суті відповіді на відзив. Враховуючи, що судом залишається без розгляду відповідь представника ОСОБА_1 адвоката Працевитого Г.О. на відзив на зустрічний позов, тому заперечення представника АТ «ОТП БАНК» також залишаються без розгляду, однак враховуються як письмові пояснення по справі.

30.06.2023 надійшли письмові пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Працевитого Г.О. на відзив на зустрічний позов, в яких навів посилання на судову практику з аналогічних питань (а.с. 135139).

Ухвалою від 08.08.2023 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та справа призначена до судового розгляду по суті на 29.09.2023 на 11:00 год.

18.12.2023 представником АТ «ОТП БАНК» надійшли письмові пояснення щодо надання позичальнику кредитних канікул протягом періоду з 22.02.2022 по 21.07.2022.

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

У судовому засіданні представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) підтримав позовні вимоги з підстав, що викладені у позові. Проти задоволення зустрічного позову заперечував, просив в задоволенні зустрічного позову відмовити з підстав, наведених у відзиві на зустрічний позов.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника.

Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог АТ «ОТП БАНК» заперечував, просив у задоволенні позову відмовити. Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, що викладені у ньому.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

20.01.2021 ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву на отримання кредиту в АТ «ОТП БАНК», в якій зазначив суму бажаного кредиту 292 968 грн. на 84 місяці (а.с. 12)

21.01.2021 ОСОБА_1 ознайомився та підписав паспорт споживчого кредиту, який містив умови, аналогічні тим, що зазначені у кредитному договорі, додатком до якого є орієнтовний графік платежів за кредитом (а.с. 1314).

Також, 21.01.2021 між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , за умовами якого відповідачу було надано кредит розміром 292 986 грн. на цільове використання на споживчі цілі та 7 031,23 грн. на придбання послуг зі страхування, тобто на загальну суму 299 999,23 грн. Строк повернення кредиту за договором становить 21.01.2028 (а.с. 910).

Умовами договору передбачено нарахування комісії за управління кредитом 0,85 % від суми кредиту та фіксована відсоткова ставка у розмірі 18% річних. Повернення кредиту має здійснюватися шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Щомісячний платіж становить 8 854,99 грн. на місяць, окрім останнього, який складає 8 755,72 грн., у тому числі комісія 2 549,99 грн. на місяць, що зазначено у Графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, що є Додатком № 1 до договору (а.с. 11).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 . Однак, ОСОБА_1 умови кредитного договору виконував неналежним чином, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 13.12.2022 становить 328 954,42 грн., яка складається з: 266 491,81 грн. заборгованість по тілу кредиту, 37 642,70 грн. заборгованість за відсотками, 24 819,91 грн. заборгованість за комісією.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Стаття 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

На порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернув. Відтак, ОСОБА_1 є таким, що прострочив виконання кредитного зобов`язання за вищезазначеним договором, зокрема, у частині повернення тіла кредиту та відсотків, з огляду на що позовні вимоги АТ «ОТП БАНК» у цій частині суд вважає обґрунтованими.

Стосовно позовної вимоги АТ «ОТП БАНК» про стягнення комісії та, відповідно, вимог зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним п. 1.1 кредитного договору від 21.01.2021, в частині обов`язку сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,85 % щомісячно, суд зазначає таке.

Так, умовами п. 1.1 кредитного договору встановлено, що комісія за управління кредитом сплачується щомісячно у розмірі 0,85% від суми кредиту (а.с. 9).

У графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту окремим стовпчиком (7) визначено розмір додаткового платежу за обслуговування кредитної заборгованості, що складає 2 549,99 грн. (а.с. 11), що, відповідно до наданих представником АТ «ОТП БАНК» пояснень у судовому засіданні, є комісією, визначеною п. 1.1 кредитного договору.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно з ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, серед іншого, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до п. 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 № 49 (далі Правила розрахунку), банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил розрахунку).

Згідно з додатком 1 до Правил розрахунку загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила розрахунку розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У Правилах кредитування (публічних) станом на 11.01.2021, затверджених наказом АТ «ОТП БАНК» № 05 від 06.01.2021, не визначено поняття комісії, а у п. 2.1 р. 2 вказано в якості визначення терміну «Комісія за управління Кредитом» становить певний відсоток від розміру Кредиту, розмір відсотка визначається Сторонами у Кредитному договорі, яку Позичальник сплачує, згідно з Графіком Платежів (а.с. 15 зворот).

Отже, ані кредитним договором, ані правилами кредитування не конкретизовано саме послугу, за яку позичальник має оплачувати комісію.

У той же час, в п.п. 2.1.3.5 п. 2.1.3 п. 2.1 Правил кредитування (Публічних) визначено перелік додаткових послуг банку, які сплачуються Позичальником один раз у день укладення Кредитного договору згідно з Тарифами Банку. До цих послуг віднесено такі: «СМС+Довідка» (надання Позичальнику довідки про відсутність заборгованості по кредиту за умови його повного погашення в електронному форматі), «Кредитний пакет» (надання виписок в електронному вигляді тощо).

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 71-73 постанови від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) дійшла таких висновків: недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) сформульовано висновки про те, що такий cпociб захисту цивільних прав та інтересів як визнання правочину недійсним застосовується до оспорюваних правочинів за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого, чи інша заітересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 в справі № 496/3134/19 (провадження № 4-44цс21), застосувати висновки якої просить ОСОБА_1 у зустрічному позові, враховуючи вищезазначене, наголосила, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Судове рішення щодо правових наслідків недійсного правочину, в якому суд у мотивувальній частині робить висновки щодо дійсності чи нікчемності правочину, відповідає зазначеному принципу. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що позовні вимоги про визнання недійсними положень окремих пунктів кредитного договору щодо визнання недійсними умов про сплату комісії не підлягають задоволенню саме у зв`язку із обранням неналежного способу захисту порушеного права.

За таких обставин, суд доходить висновку, що умови п. 1.1 кредитного договору № від 21.01.2021 у частині сплати комісії розміром 0,85 % від суми кредиту, щомісячно, відповідно до вищезазначених положень законодавства є нікчемними, у зв`язку із чим не підлягають задоволенню вимоги зустрічного позову про визнання їх недійсними у зв`язку із обранням неналежного способу захисту порушеного права.

Водночас, з урахуванням висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 в справі № 496/3134/19 (провадження № 4-44цс21), які підлягають застосуванню судом у цій справі на підставі положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, а також враховуючи приписи ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України вважає необхідним застосувати такий спосіб захисту порушеного права ОСОБА_1 як зобов`язання АТ «ОТП БАНК» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № від 21.01.2021 з огляду на нікчемність пункту 1.1 цього договору в частині встановлення розміру комісії за обслуговування кредитної заборгованості 0,85% щомісяця від суми кредиту.

Підсумовуючи все вищевикладене, позов АТ «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 суд задовольняє частково шляхом стягнення з останнього на користь АТ «ОТП БАНК» заборгованості за кредитним договором № від 21.01.2021 станом на 13.12.2022 розміром 304 134,51 грн., у тому числі заборгованість за тілом кредиту 266 491,81 грн., та за відсотками 37 642,70 грн., а зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «ОТП БАНК» про визнання недійсними положень пункту 1.1 цього договору в частині встановлення розміру комісії за обслуговування кредитної заборгованості 0,85% щомісяця від суми кредиту залишає без задоволення, водночас, застосувавши наслідки його нікчемності з врахуванням вищезазначених правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП БАНК» підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто у розмірі 4 539,57 грн. (92% від 4 934,32 грн.). Судові витрати ОСОБА_1 розподілу не підлягають у зв`язку із відмовою останньому у позові.

Керуючись ст.ст. 19, 89, 141, 244245, 259, 264, 265, 272273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» заборгованість за кредитним договором № від 21 січня 2021 року станом на 13 грудня 2022 року розміром 304 134 (триста чотири тисячі сто тридцять чотири) гривні 51 копійка, у тому числі заборгованість за тілом кредиту 266 491 (двісті шістдесят шість тисяч чотириста дев`яносто одна) гривня 81 копійка, заборгованість за відсотками 37 642 (тридцять сім тисяч шістсот сорок дві) гривні 70 копійок.

У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією розміром 24 819 (двадцять чотири тисячі вісімсот дев`ятнадцять) гривень 91 копійка відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог розміром 4 539 (чотири тисячі п`ятсот тридцять дев`ять) гривень 57 копійок.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» про захист прав споживачів, визнання умов договору про стягнення комісії недійсним залишити без задоволення.

Зобов`язати АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № від 21 січня 2021 року з огляду на нікчемність пункту 1.1 цього договору в частині встановлення розміру комісії за обслуговування кредитної заборгованості 0,85% щомісяця від суми кредиту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 19 грудня 2023 року.

Повне судове рішення складене 27 грудня 2023 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК», , адреса місцезнаходження: вул. Жилянська, буд. 43, м. Київ, 01033;

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.В. Шалагінова