Справа № 367/4721/21
Провадження №2/367/1702/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2023 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Мартинюка Н.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася донька ОСОБА_4 . 06 червня 2014 року позивачка та відповідач уклали шлюб. Позивач та відповідач разом з дитиною проживали в м. Алушта Автономної Республіки Крим. Однак, у 2014 році були змушені змінити місце проживання і разом виїхали до Польщі. У серпні 2019 році відповідач залишив позивачку з дитиною і переїхав проживати до України, а ОСОБА_1 разом з дитиною залишилися в Польщі. На даний час ОСОБА_1 працює у міжнародній французькій компанії "АРМАТІС", яка займається обслуговуванням пасажирів авіаліній "Ryanair". Дитина є ученицею початкової школи № 271 у м. Варшава та навчається у 5b класі. Крім того, дитина займається тенісом та плаванням, приймає участь у змаганнях з плавання. Всі витрати по утриманню дитини несе виключно матір дитини. Відповідач останній раз бачив дитину у серпні 2019 року, з цього часу лише двічі телефонував дитині на її дні народження, 15 лютого 2020 року та ІНФОРМАЦІЯ_1 .За цей час відповідач жодного разу не виявив бажання побачити доньку, життям дитини взагалі не цікавиться, коштів на утримання дитини не надає.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано. Крім того, рішенням Вишгородського районного суду Київської області з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу). Однак, рішення суду відповідач не виконує, аліменти не сплачує, утриманням дитини займається виключно позивачка. Станом на 31.03.2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складає 64721 грн. 58 коп. Позивач зазначає про те, що Відповідач вихованням та утриманням доньки не займається, не проявляє до неї батьківської турботи, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, взагалі не спілкується з донькою, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти, байдуже ставиться до її проблем.

25 травня 2021 року Органом опіки та піклуванняПетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області було прийнято рішення за № 278 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4 .

Просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

До суду від представника відповідача надходив відзив на позовну заяву, за змістом якого зазначає про відсутність чіткої підстави для позбавлення батьківських прав, оскільки позовна заява є лише намаганням повідомити суду суб`єктивне негативне відношення позивача до відповідача. Відповідач вказує про те, що до цього часу продовжує проживати в Польщі. Відповідач зазначає про те, що після розлучення позивач заявляла, що не потребує коштів на утримання дитини. Проте, після того, як відповідач дізнався про заборгованість зі сплати аліментів та накладення арешту на рахунки відповідача, заборгованість була погашена повністю у липні 2021 року. Вказує, що твердження позивача про те, що батько ухиляється від участі у вихованні дитини, не виявляє до неї інтересу не відповідає дійсності. Так, відповідач виконує звернуті до нього прохання позивача, а саме надав нотаріальні дозволи на виїзд дитини, тимчасово перебуваючи в м. Ірпені влітку 2021 року. Дочки відповідач не цурається, прагне брати участь в її житті. Відповідач вказує про те, що позовна заява не містить виключних обставин, підтверджених доказами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками. Щодо рішення Виконавчого комітету Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, яким затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 25.05.2021, зазначає про те, що обставини, зазначені у висновку, встановлювалися не безпосередньо, а зі слів представника матері, за відсутності будь яких доказів залучення до процедури самої матері дитини та батька. Таким чином, відповідач вказує про те, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав заявлена безпідставно, а необхідність застосування такого заходу не підтверджена жодним допустимим доказом, яким не можна визнати навіть висновок органу опіки та піклування. Просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 14.07.2021 по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 13.07.2023 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивачапросили позовні вимоги задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

В судове засідання представник третьої особи - Органу опіки та піклування Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської областіне з`явився, про дату, місце та час судового розгляду справи повідомлені належним чином. До суду подавали заяву, за змістом якої не заперечують проти рішення, прийнятого згідно норм чинного законодавства з урахуванням прав та інтересів дитини, просять розгляд справи без участі їх представника.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вислухавши думку позивача та представника позивача, суд приходить до наступних висновків.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася донька ОСОБА_4 , зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про народження від 25.02.2010 р. серія НОМЕР_1 .

06 червня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 92.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13 квітня 2020 року, яке набрало законної сили, справа № 363/4803/19, шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 червня 2020 року, яке набрало законної сили, справа № 363/4805/19, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 11.11.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки від 01.01.2021 ОСОБА_1 працює в компанії "АРМАТІС Польща" на посаді керівниці групи, пані ОСОБА_1 дуже добросовісно виконує свої обов`язки, є людиною, якій властивий авторитет, користується великою повагою.

В матеріалах справи міститься висновок судового та сімейного психолога від 23.10.2021, м. Варшава, щодо опікунсько-виховної ситуації неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якого зазначено про те, що сім`я не виконує своїх функцій достатньою мірою через відсутність інтересу до неповнолітньої ОСОБА_4 з боку її батька, пана ОСОБА_3 , який, як випливає із зібраного під час обстеження матеріалу, не бере участі у сімейному житті та не піклується про неповнолітню дочку.

25 травня 2021 року Органом опіки та піклуванняПетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області було прийнято рішення за № 278 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4 , зазначена обставина підтверджується відповідним рішенням та висновком.

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення по справі, згідно яких зазначила про те, що сімейні відносини між сторонами не склались, батько не цікавиться життям дитини, відповідач аліменти не сплачував, на дні народження не вітає доньку, дитина тривожно реагує на батька, сам факт заперечення відповідачем проти позову суперечить інтересам дитини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду показала, що наразі з донькою вони перебувають у м. Варшава, Польща. Дитина навчається добре, займається спортом, з батьком дитини позивач не контактує та не знає, де зараз перебуває відповідач. Позивач вказала про те, що коли вона просила відповідача надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, відповідач сказав відмовлятися від аліментів в такому разі. Позивач зазначила про те, що в дитини негативні спогади про батька.

В судовому засіданні було допитано доньку сторін по справі, яка суду показала, що спілкуватися з батьком вона не хоче, не має бажання з ним бачитись, останній раз донька спілкувалася з батьком 4 роки тому.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

В свою чергу, відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини , піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток , забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя , передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності , батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, однією з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку батьків.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до

культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Оскільки, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, та враховуючи, що доказів протилежного суду надано не було, а тому, є передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь Позивача судові витрати по справі у розмірі 908,00 грн.

На підставі ст.ст. 84, 150, 155, 157, 164 -165, 180-182 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 200, 206, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, про позбавлення батьківських прав,- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий