ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року

м. Черкаси

справа № 711/3492/20 провадження № 22-ц/821/1890/23 категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

заявник: Комунальне підприємство «Черкасиводоканал»

особа, що подає апеляційну скаргу: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2023 року у справі за заявою Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення, інфляційних та 3 % річних.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

19 травня 2020 року КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення, інфляційних та 3 % річних в сумі 5 937 грн. 34 коп.

Судовим наказом від 15 червня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради заборгованість за водопостачання та водовідведення, що утворилась станом на 01 травня 2020 року 5 937 грн. 34 коп.

02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу, в якій просить скасувати судовий наказ як незаконний та поновити строки звернення з відповідною заявою до суду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Ухвала суду мотивована тим, що під час розгляду заяви, судом було встановлено, що ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою після закінчення строку, передбаченого законодавством, у клопотанні про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу не наведено будь-яких обставин, які вказують на поважність причин його пропуску. Крім того, у заяві про скасування судового наказу, ОСОБА_1 зазначила про фактичне його виконання шляхом сплати боргу, інфляційних втрат, судового та виконавчого зборів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2023 року як незаконну.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи, суд не врахував, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради про те, що нарахована заборгованість є незаконною. Після відкриття виконавчих проваджень, ОСОБА_1 всю заборгованість погасила.

Однак, не погоджуючись зі стягнутою заборгованістю, вважає, що її нараховано незаконно, тому судовий наказ підлягає до скасування як і ухвала суду про повернення заяви про скасування судового наказу.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради зазначено, що вимоги боржника, викладені в апеляційній скарзі підприємством не визнаються та є безпідставними.

Вся заборгованість нарахована ОСОБА_1 є правильною та відповідно законно стягнута судом відповідно до судового наказу від 15 червня 2020 року.

27 червня 2023 року ОСОБА_1 добровільно виконано рішення суду про стягнення заборгованості.

Остання звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу 02 жовтня 2023 року, при цьому не навівши жодної обґрунтованої причини пропуску такого строку.

Суд першої інстанції постановив вмотивовану ухвалу про повернення заяви ОСОБА_1 з підстав пропуску нею строку на подачу відповідної заяви без поважних причин.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду, яка входить в перелік ухвал, визначених ст. 353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу визнано неподаною та повернуто заявнику.

П. 6 ч.1 ст. 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду може бути оскаржено ухвалу про повернення заяви позивачеві (заявнику).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи в судове засідання.

Ч. 3 ст. 369 ЦПК України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Підстав для застосування положень ч.3 ст.369 ЦПК України встановлено не було.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Апеляційний суд створив учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Аналіз норм ЦПК України, які регламентують наказне провадження, дає підстави для висновку про те, що наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, що має певні особливості, пов`язані з тим, що ця форма забезпечує захист прав та інтересів стягувача, що має документи проти боржника, який не виконує свої зобов`язання.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 червня 2020 року Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі № 711/3492/20 (провадження № 2-н/711/427/20), винесено судовий наказ, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради заборгованість за водопостачання та водовідведення, що утворилась станом на 01 травня 2020 року у сумі 5 306 грн. 52 коп., інфляційні у сумі 55 грн. 48 коп., 3 % річних у сумі 575 грн. 34 коп., що разом становить 5 937 грн. 34 коп.

02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу. У вказаній заяві, ОСОБА_1 просила суд поновити строк на звернення до суду з відповідною заявою, не обґрунтувавши будь-яким чином причини пропуску відповідного строку, а лише зазначивши про незгоду з нарахованою заборгованістю.

Цивільно-процесуальним законодавством України чітко регламентовано алгоритм дій, який передбачає процедуру оскарження судового наказу в разі незгоди з ним стороною.

Вказана процедура не передбачає оскарження судового наказу безпосереднього до суду вищої інстанції.

Так, ч. 1 статті 170 ЦПК України визначено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до нього документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу (стягнення аліментів). Заява про скасування судового наказу може бути подана органами та особами, яким законом надано право звернутися до суду в інтересах інших осіб.

07 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про скасування судового наказу від 15 червня 2020 року (а.с. 44-45).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2023 року (а.с. 49) встановлено, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 170 ЦПК України та в ній заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка не підлягає розгляду в порядку вирішення питання про скасування судового наказу, тому її повернуто заявнику без розгляду.

Ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2023 року набрала законної сили та сторонами до суду апеляційної інстанції осркажена не була.

02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про скасування судового наказу.

Надаючи аналіз ухвали суду першої інстанції від 04 жовтня 2023 року, якою заяву ОСОБА_1 було повернуто заявнику, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду про те, що під час розгляду заяви було встановлено ту обставину, що ОСОБА_1 у своїх заявах від 07 вересня 2023 року та від 02 жовтня 2023 року неодноразово підтвердила ту обставину, що про існування судового наказу та про зміст судового наказу їй стало відомо 23 вересня 2022 року.

В порушення вимог статті 170 ЦПК України, якими визначено строк на подачу заяви про скасування судового наказу п`ятнадцять днів з моменту вручення копії судового наказу, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про його скасування майже через один рік з моменту вручення їй відповідного наказу.

Зі змісту заяв Рогової від 07 вересня 2023 року та від 02 жовтня 2023 року вбачається, що остання жодним чином не обґрунтовує причини пропуску строку на звернення з відповідною заявою до суду, констатуючи сам лише факт пропуску строку.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що процесуальний строк оскарження будь-якого процесуального документа, встановлений ЦПК України забезпечує оперативність цивільного судочинства, дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на незловживання процесуальними правами.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку.

Із практики Європейського Суду з прав людини слідує, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу без доведеності поважності причин пропуску, не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносин, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини, те що строк на подачу заяви про скасування судового наказу у відповідності до статті 170 ЦПК України становить п`ятнадцять днів з моменту отримання судового наказу, ОСОБА_1 отримавши такий наказ, про що вона неодноразово наголошувала в своїх заявах, звернулася до суду через рік з заявою про його скасування, не навівши при цьому жодного обґрунтування причин пропуску, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду про повернення заяви ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 2 статті 171 ЦПК України, яка передбачає, що заява боржника про скасування судового наказу подана після закінчення строку, визначеного частиною першою статті 170 цього Кодексу повертається заявнику, якщо суд не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Будь-яких вмотивованих доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції апеляційна скарга не містить, тому в її задоволенні слід відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2023 року у справі за заявою Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення, інфляційних та 3 % річних залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 26 грудня 2023 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко