ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року

м. Харків

справа № 645/2396/23

провадження № 22-ц/818/2426/23

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа: Третя Харківська міська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2023 року постановлену у складі судді Іващенко С.О.,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 06.10.2015 з додатковою угодою від 16.01.2019 у сумі 324526,52 грн., а також витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги в сумі 57912,65 грн та по сплаті судового збору в розмірі 3245,27 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 06.10.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів 85117,15 грн, що за курсом долару США в НБУ на день укладання договору складало 4012 доларів США. Станом на дату подання позову Відповідачем борг не повернуто.

06.10.2023 від представника позивача ОСОБА_5 через електронний суд надійшла заява, в якій він просив суд залишити даний позов без розгляду, вирішити питання про повернення позивачу судового збору.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.10.2023 клопотання представника позивача задоволено. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Третя Харківська міська державна нотаріальна контора про стягнення заборгованості за договором позики залишено без розгляду. Роз`яснено позивачу, що у разі залишення позовної заяви без розгляду, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала мотивована тим, що залишення судом заяви без розгляду відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки справа по суті розглядатись не почала, позивач втратив інтерес до розгляду справи та просить залишити позовну заяву без розгляду, тому суд вважає можливим заяву позивача задовольнити та залишити позов без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просила ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що позивач має право подати заяву про залишення позову без розгляду лише до початку розгляду справи по суті, а не на будь-якій стадії судового процесу, на відміну від відмови від позову. Скаржник зазначив, що представником позивача заяву про залишення позову без розгляду подано на стадії розгляду справи по суті. Також апелянт зазначив, що суд не мав права відкладати розгляд справи так як розпочався розгляд справи по суту, а повинен був оголосити перерву.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи В червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 06.10.2015 з додатковою угодою від 16.01.2019 у сумі 324526,52 грн., а також витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги в сумі 57912,65 грн та по сплаті судового збору в розмірі 3245,27 грн.

06.10.2023 від представника позивача ОСОБА_5 через електронний суд надійшла заява, в якій він просив суд залишити даний позов без розгляду, вирішити питання про повернення позивачу судового збору.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 клопотання представника позивача задоволено. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Третя Харківська міська державна нотаріальна контора про стягнення заборгованості за договором позики залишено без розгляду. Роз`яснено позивачу, що у разі залишення позовної заяви без розгляду, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що справа по суті не розглядалась, позивач втратив інтерес до розгляду справи та просить залишити позовну заяву без розгляду.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, зважаючи на наступне.

У відповідності до ч.ч.1-3,5 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може перешкоджати учасникам справи у поданні доказів і зобов`язаний сприяти у поданні (забезпеченні) відповідних доказів, якщо їх подання є утрудненим або неможливим.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно із пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Стаття 16 ЦК врегульовує захист цивільних прав та інтересів судом та передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, який не є вичерпним, адже тут же зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст.257 ЦПК України.

Згідно з пунктом п`ятим частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Аналіз наведених положень закону свідчить, що заяву про залишення позову без розгляду позивачем може бути подано до початку розгляду справи по суті.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.06.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №645/2396/23. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Перше судове засідання було проведено 26.07.2023, відповідно до протоколу судового засідання №1749047, а отже відповідно до ч.2 ст. 279 ЦПК України суд розпочав розглядати справу по суті.

Заява позивача про залишення позову без розгляду, яка була задоволена судом першої інстанції, була подана 06.10.2023 тобто під час розгляду справи по суті.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки позивачем подано заяву вже після розгляду початку розгляду справи по суті.

Таким чином, підстави, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України для залишення позовної заяви без розгляду, були відсутні.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи, викладені в апеляційній скарзі, ухвала суду першої інстанції перешкоджає подальшому провадженню у справі, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2023 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 грудня 2023 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук