Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________________
Справа № 299/8735/23
У Х В А Л А

27.12.2023 м. Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Леньо В.В. ознайомившись, відповідно до ст.ст.256, 257 ЦПК України, із заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що останній здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 .

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (ч. 3ст. 294 ЦПК України).

При прийнятті до свого провадження заяви, поданої в порядку окремого провадження, суддя вирішує питання відповідності її вимогам розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України, а також загальним вимогам до заяви, передбаченим ст. 175 ЦПК України.

Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Дослідивши зміст поданої заяви та додані до неї документи, приходжу до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, оскільки така не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частина 1 ст. 315 ЦПК України містить перелік фактів, справи про встановлення яких можуть бути розглянуті судом.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У заяві, серед іншого, повинні бути зазначені докази, що підтверджують факт та до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини (ст. 318 ЦПК України).

Згідно із ч. 4 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Оскільки метою звернення до суду із вказаною заявою є необхідність встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні то заявнику необхідно надати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.

Так, до заяви не додано доказів відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 відсутні докази які вказують на спільне місце проживання заявника та ОСОБА_2 докази хвороби та висновки про необхідність здійснення стороннього догляду за ОСОБА_2 .

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також, згідно положень статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

У даному випадку подані заявником письмові докази належним чином не засвідчені в розумінні вимог ст. 95 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ОСОБА_2 - залишити без руху, надавши заявникові десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для усунення вказаних недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В. В. Леньо