КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькової О.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Аква», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року позивач звернулася до суду першої інстанції із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 09 липня 2022 о 13 год. 40 хв. у м. Миколаєві на перехресті пр-т Центральному та вул. Соборної, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом МАН 8.225, д.н.з. НОМЕР_1 (власником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Аква"), не був уважним, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом "Форд Куга" д.н.з. НОМЕР_2 який належить позивачці. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу, зазначене рішення суду набрало законної сили 09 серпня 2022 року.

Позивачка зазначає що вартість відновлення автомобіля після ДТП становить 98 030 грн. 00 коп. Страховою компанію здійснено страхове відшкодування у розмірі 24 728 грн. 77 коп. При цьому з вини ОСОБА_2 автомобілю позивачки було завдано значні матеріальні збитки.

На підставі викладеногопозивачка просила суд першої інстанції стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 73 301 грн. 23 коп. та судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішення суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильну оцінку доказів, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити повністю позовні вимоги позивачки.

В доводах апеляційної скарги зазначає, відповідно до рахунку на оплату №ЛЕГ-000379 від 11 листопада 2022 року, виданого ТОВ «Легіон Авто», вартість відновлення автомобілю після ДТП 09 липня 2022 року становить: 81 691, 67 грн., 16 338, 33 грн ПДВ, що разом становить 98 030, 00 грн.

Вказує, що страховою компанією «Евроніс Україна» відповідача 31 серпня 2022 року позивачці було виплачено страхове відшкодування у розмірі 24 728, 77 грн.

Зазначає, що страхове відшкодування у розмірі 73 301, 23 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 , який знаходився на час ДТП у трудових відносинах з відповідачем, то саме останній повинен відшкодовувати шкоду, завдану його працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

До Київського апеляційного суду 12 грудня 2023 року надійшов відзив ТОВ «Євро Аква», в інтересах якого діє адвокат Усенко А.М. в якому зазначає, що позивачка не зверталася до страхової компанії щодо перерахунку виплати їй завданих збитків на підставі акту виконаних робіт, тому права позивачки не порушувались, відмов зі сторони страхової компанії не надходило. Фактично позивачка погодилась зі страховим відшкодуванням.

Вказує, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 73 301, 23 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що 09 липня 2022 року о 13 год. 40 хв. у м. Миколаєві на перехресті пр-т Центральному та вул. Соборної, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом МАН 8.225, д.н.з. НОМЕР_1 (власником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Аква"), не був уважним, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом "Форд Куга" д.н.з. НОМЕР_2 який належить позивачці. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва у справі "487/2172/22, 27 липня 20222 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивач зазначає що вартість відновлення автомобіля після ДТП становить 98 030 грн. 00 коп. Страховою компанію здійснено страхове відшкодування у розмірі 24 728 грн. 77 коп. При цьому з вини ОСОБА_2 автомобілю позивача було завдано значні матеріальні збитки. Позивач просить суд з стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Аква" матеріальну шкоду в розмірі 73 301 грн. 23 коп. та судові витрати покласти на відповідача.

Також встановлено, що транспортний засіб МАН 8.225, д.н.з. НОМЕР_1 застрахований в СК «Євроінс Україна». Згідно договору (полісу) на авто відповідача, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 130 000,00 грн, при цьому франшиза складає 2 600,00 грн.

Як вбачається з акту виконаних робіт ТОВ "Легіон-Авто" № ЛЕГ-000124 від 29 листопада 2022 року позивачкою здійснено відновлювальний ремонт транспортного засобу на суму 98 030 грн. 00 коп.

За умовами договору страхування на підставі страхового акту СК «Євроінс Україна» виплатила потерпілій особі страхове відшкодування в сумі 24 728,77 грн.

Представник позивачки зазначає, що сума збитків у розмірі 73 301,23 грн. (98 030,00 грн. - 24 728,77 грн.) мають бути стягнуті з відповідача.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позивачка намагається перекласти цивільно-правову відповідальність зі страхової компанії на відповідача, є правильним, оскільки страхова компанія визнала свій обов`язок перед позивачкою по відшкодуванню завданої шкоди у ДТП, часткового його сплатила у розмірі 24 703, 77 грн, що визнається позивачкою, оскільки вона не подавала заяв до страхової компанії про незгоду з виплаченою сумою, визначена вартість відновлювального ремонту становить 98 030, 00 грн. не виходить за межі ліміту 130 тис. грн., у разі неповного відшкодування страховою компанією страхової виплати чи незгоди з його розміром позивачка не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова