ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №945/1802/23
Провадження №2/477/879/23
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

07 грудня 2023 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.,

за участі секретаря судового засідання Резуник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів

на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом у якому просила стягнути ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування поданого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у них з відповідачем народилася спільна дитина син ОСОБА_4 . Після припинення шлюбних відносин між сторонами, у питанні матеріального забезпечення дитини сторони згоди не дійшли, що й зумовило її звернутися до суду з указаним позовом.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 серпня 2023 року матеріали позовної заяви передано за територіальною юрисдикцією до Жовтневого районного суду Миколаївської області.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

01 грудня 2023 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якій він частково визнав позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу заробітку, оскільки на даний час перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі, від якого у нього народилася дочка ОСОБА_5 .

Крім того, у своєму відзиві ОСОБА_2 зазначає, що дійсно у період з 2010 року по 2014 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу між сторонами, позивач у 2015 році звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_4 та рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 вересня 2015 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з 05 серпня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки їх спільний син тривалий час проживав разом з ним та перебував на його утриманні, позивачем подано заяву державному виконавцю про припинення виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Просив викладені обставини врахувати при вирішенні спору.

В судове засідання 07 грудня 2023 року позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Згідно поштового повідомлення повернутого до суду, за адресою вказаною у позовній заяві позивач відсутня.

Представник позивача адвокат Крушинська А.А. в судове засідання 07 грудня 2023 року, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та клопотань до суду не подала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 07 грудня 2023 року не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки станом на час розгляду справи перебуває на військовій службі. Просив при вирішенні спору врахувати його доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд установив наступне.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , предметом позову у цій справі є стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання їх спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту відзиву, поданого відповідачем вбачається, що питання про стягнення з нього аліментів за позовом ОСОБА_6 на утримання їх спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було предметом судового розгляду та судом ухвалено відповідне рішення.

Згідн даних автоматизованої системи документообігу суду, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 вересня 2015 року, ухваленого у справі №477/1822/15-ц за позовом ОСОБА_6 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 стягнуто на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05 серпня 2015 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Предметом спору у справі №477/1822/15-ц відповідно до змісту рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 вересня 2015 року є саме стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу).

Подальшою перевіркою автоматизованої системи документообігу суду також встановлено і те, що у липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду Миколаївської області із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та за наслідками розгляду цієї заяви, судом 28 серпня 2019 року постановлено ухвалу про її задоволення.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що обґрунтовуючи своє право звернення до суду з цією заявою ОСОБА_1 зазначала про зміну свого прізвища ОСОБА_7 на ОСОБА_8 внаслідок реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За аналізом позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_2 у справі №477/1822/15-ц та №945/1802/23 вбачається, що предмет позову та зміст позовних вимог, а також підстави якими обґрунтовано позовні вимоги є тотожними.

Указане, на думку суду, свідчить про наявність підстав для закриття провадження у справі, в силу вимог пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Так, процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили чи ухвали суду про закриття провадження у справі, постановленої між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Тому в тих випадках, коли справа вже вирішена судом або коли сторони розпорядилися своїми правами певним чином і суд затвердив ці дії, повторне звернення до суду не допускається.

Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, пов`язане з принципом обов`язковості судового рішення для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і такі підлягають виконанню на всій території України.

Тому, для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем та для визначення предмета доказування по даній справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Верховний Суд в своїй постанові від 25 квітня 2019 року у справі №540/406/19, від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18 (провадження № 61-48585св18) зазначив, що закриття провадження у справі разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Як з`ясовано судом після відкриття провадження у цій цивільній справі, 14 вересня 2015 року Жовтневим районним судом Миколаївської області ухвалено рішення у цивільній справі №477/1822/15-ц за позовом ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Отже, спір виник між тими ж сторонами, матеріально-правові вимоги в цих позовах є тотожними, підстави та предмет позов є ідентичними, пов`язані з необхідністю утримання спільної дитини сторін та доведенням можливості відповідача надавати таку допомогу на утримання дитини.

За наведених обставин та враховуючи підстави та предмет позову, суб`єктивний склад сторін спору, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій справі, за наслідками застосування до даних правовідносин пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Керуючись статтями 255, 258-260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО