20.12.2023 Єдиний унікальний номер 367/3609/20
Єдиний унікальний номер 367/3609/20
Провадження № 2в/205/61/23
УХВАЛА

20 грудня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2023 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» направила до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська заяву про відновлення втраченого судового провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2023 року відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області визначена за Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

У своїй заяві заявник зазначила, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено і стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 у розмірі частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення та виконавчий лист ОСОБА_1 не отримувала, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання станом на теперішній час не сплив. Матеріали судових справ, які перебували в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області, із зони бойових дій вивезені не були та до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська не передані, тобто, матеріали цивільної справи № 367/3609/20 втрачено. Відновлення втраченого судового провадження в частині судового рішення та виконавчого листа необхідно для виконання судового рішення. Просила суд відновити втрачене судове провадження в частині рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області та виконавчого листа.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки судові не повідомили.

Перевіривши матеріали справи, ознайомившись із заявою, суд приходить до такого висновку за наступних підстав.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 490 ЦПК України встановлено, що заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 493 ЦПК України, при розгляді справи суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до ч. 2 ст. 494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувались судом і які процесуальні дії вчинялись з втраченого провадження.

Відповідно до положень ч.ч. 1-2 ст. 3 ЗУ «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень - автоматизованої системи збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Процедуру формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначає «Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року № 740 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2009 року № 1007).

Згідно з абз. 4 п. 3 цього Порядку, електронна копія судового рішення складений в суді у вигляді електронних даних ідентичний судовому рішенню за документарною інформацією та реквізитами електронний документ, засвідчений електронним цифровим підписом особи, що підписала зазначене рішення, який може бути перетворений електронними засобами у візуальну форму.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень наявне заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2020 року по справі 367/3609/20.

Перевіркою даних АСДС встановлено, що відсутня електронна копія справи чи будь-які інші документи в електронному вигляді. Відомості щодо оскарження заочного рішення суду від 16 жовтня 2020 року по цивільній справі № 367/3609/20 в апеляційному порядку в Автоматизованій системі документообігу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області не містяться.

Будь-які матеріали судової справи, як і сама судова справа, від Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області після розгляду не були передані Ленінському районному суду м. Дніпропетровська.

Відтак повний зміст рішення по справі може бути встановлений судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Суд вважає за можливе відновити втрачене провадження Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області по цивільній справі 367/3609/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, а саме в частині повного тексту заочного рішення суду.

Щодо заяви ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження в частині відновлення виконавчого листа, суд приходить до висновку, що заява в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки виконавчий лист не є частиною судового провадження, а видається судом на підставі судового рішення.

Разом з тим, заявник у своїй заяві зазначає, що виконавчий лист на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2020 року, про відновлення якого нею заявлено, судом видано не було, тому після відновлення втраченого судового провадження в частині повного тексту заочного рішення суду ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про видачу виконавчого листа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 260, 491-494 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 367/3609/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в частині повного тексту рішення суду:

Справа № 367/3609/20

Провадження № 2/265/1594/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 жовтня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д.О

за участю секретаря судового засідання Дрьомової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач. Зараз з відповідачем сімейні стосунки припинені, дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач має самостійний дохід, тому просить суд з нього стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку та доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка до судового засідання не з`явилась надавши заяву з проханням провести розгляд справи без її участі. На задоволенні позову наполягає. Проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечує.

Відповідачу судові повістки про виклик до суду надсилалась рекомендованим листом із повідомленням за адресою його реєстрації, однак конверт був повернутий до суду без отримання адресатом. Також відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», однак будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило.

За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2011 року.

Згідно свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 65 від 25 січня 2012 року, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьком зазначено ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

З акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Ірпінської міської ради Лехман І.Л. 15 червня 2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 1992 р.н., та ОСОБА_3 , 2012 р.н., не зареєстровані, але фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується підписами двох сусідів.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обов`язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Таким чином судом встановлено,що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини, має працездатний вік, тому з урахуванням конкретних обставин справи, керуючись принципом справедливості та розумності, з урахуванням потреб малолітньої дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Аналізуючи вищенаведені норми закону, у сукупності з даними обставинами справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 840,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 червня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено та підписано 16 жовтня 2020 року.

Суддя Козлов Д.О.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: