ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/1302/23 Головуючий суддя І інстанції Демченко І. М.
Провадження № 22-ц/818/2148/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: завданої внаслідок ДТП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 липня 2023 року, по цивільній справі № 639/1302/23, за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення збитків в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 приватне акціонерне товариство ?Страхова компанія ?АРКС? звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків в порядку регресу.

Позов мотивовано тим, що 03 жовтня 2020 року на автодорозі М-29 «Харків-Красноград-Перещепине - /М-18/» 178 км + 36 м відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та транспортного засобу «Mitsubishi» державний номерний знак « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам завдано механічних пошкоджень.

ПрАТ «СК «АРКС» вказувало на те, що згідно з постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року ДТП сталася через недотримання ОСОБА_1 п. 13.3 Правил дорожнього руху та відповідно до ст. 124 КУпАП, визнано винним відповідача у справі - ОСОБА_1 . Постанова набрала законної сили 29.12.2020.

На момент настання страхового випадку щодо автомобіля «Mitsubishi» державний номерний знак « НОМЕР_2 » діяв договір добровільного страхування наземного транспорту від 24 грудня 2019 року № 015015а9пп. Власник пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi» ТОВ «Кремторг» звернулося до страховика АТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу від 24 грудня 2019 року № 015015а9пп.

У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Розрахунком страхового відшкодування вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz», державний номерний знак « НОМЕР_1 », станом на 03.10.2020 склала 307 796, 39 грн.

АТ «СК «АРКС» на підставі наданої заяви ТОВ ?КРЕМТОРГ? /власника автомобіля «Mercedes»/ складено страхові акти ARX2642936 від 21.10.2020 на суму 289 245.41 грн., ARX2657028 від 11.11.2020 на суму 9 680,98 грн., ARX2661406 від 18.11.2020 на суму 8 870 грн.

Згідно з рахунком від № та , які були надані СП у формі ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ УКРАЇНА - МЕРСЕДЕС БЕНЦ», та ремонтною калькуляцією вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi» склала 307 796,39 грн.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором страхування, АТ «СК «АРКС» виплатило страхувальнику ТОВ «Кремторг» страхове відшкодування, розмір якого згідно з розрахунком суми страхового відшкодування та страховими актами ARX2642936 від 21.10.2020 на суму 289 245,41 грн., ARX2657028 від 11.11.2020 на суму 9 680,98 грн., ARX2661406 від 18.11.2020 на суму 8 870 грн.

З огляду на викладене та з урахуванням положень статей 993, 1191 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «АРКС» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь завдані збитки в розмірі 177 796,39 грн.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути зі ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 177 796,39 грн., а також 2 684 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13 липня 2023 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказав, що вину ОСОБА_1 у ДТП, яка сталася 03 жовтня 2020 року, доведено, а тому спричинило необхідність страхового відшкодування, за яким позивач набув право регресної вимоги до відповідача.

Зазначив, що у відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісарі що визначається страховиком. Законами України «Про страхування» та «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов`язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові № 3-50гс15 від 15.04.2015 року.

Зауважує, що різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням підлягає стягненню саме з відповідача. Така позиція Позивача повністю узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові Верховного Суду від 28.09.2022 року по справі 727/182/21.

Відзив на скаргу не надійшов.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням ціни позову та малозначності справи, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не зовсім відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги, суд першої інстанції зазначив, що з тексту позовної заяви та доданих до неї документів в частині зазначення суми різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, та не наданням позивачем звіту про оцінку транспортного засобу, суд позбавлений можливості задовольнити позов.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 03 жовтня 2020 року на автодорозі М-29 «Харків-Красноград-Перещепине - /М-18/» 178 км + 36 м відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та транспортного засобу «Mitsubishi» державний номерний знак « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам завдано механічних пошкоджень.

Згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 24 грудня 2019 року № 015015а9пп, укладеним з ПрАТ «СК «АРКС», застраховано транспортний засіб «Mercedes-Benz», державний номерний знак « НОМЕР_1 », , власником якого є ТОВ «Кремторг».

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року по справі 183/5707/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до рахунків від № та , які були надані СП у формі ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ УКРАЇНА - МЕРСЕДЕС БЕНЦ», та ремонтною калькуляцією вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi» склала 307 796,39 грн.

З страхових актів ARX2642936 від 21.10.2020 на суму 289 245,41 грн., ARX2657028 від 11.11.2020 на суму 9 680, 98 грн., ARX2661406 від 18.11.2020 на суму 8 870,00 грн., вбачається, що сума страхового відшкодування складає 307796,39 грн.

Згідно з платіжними дорученнями № 715398 від 22.10.2020 ПрАТ «СК «АРКС» виплатило ТОВ «Кремторг» страхове відшкодування в розмірі 289 245, 41 грн., №723643 від 19.11.2020 ПрАТ «СК «АРКС» виплатило ТОВ «Кремторг» страхове відшкодування в розмірі 8870,00 грн, № 721615 від 12.11.2020 ПрАТ «СК «АРКС» виплатило ТОВ «Кремторг» страхове відшкодування в розмірі 9680,98 грн (а.с.36,37,38).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Натомість відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

У справі, яка розглядається у апеляційному порядку, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС», суд першої інстанції помилково виходив з необхідності урахування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу саме відповідно до звіту , якого не було додано до позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, страхове відшкодування здійснено ПрАТ «СК «АРКС» на користь потерпілого у ДТП власника транспортного засобу «Mercedes», державний номерний знак « НОМЕР_1 », було здійснено відповідно до договору добровільного страхування на підставі страхових актів ARX2642936 від 21.10.2020 на суму 289 245,41 грн., ARX2657028 від 11.11.2020 на суму 9 680,98 грн., ARX2661406 від 18.11.2020 на суму 8 870,00 грн., відповідно до якого розрахункова сума страхового відшкодування склала 307 796,39 грн.

Згідно з платіжними дорученнями № 715398 від 22.10.2020 ПрАТ «СК «АРКС» виплатило ТОВ «Кремторг» страхове відшкодування в розмірі 289 245, 41 грн., №723643 від 19.11.2020 ПрАТ «СК «АРКС» виплатило ТОВ «Кремторг» страхове відшкодування в розмірі 8870,00 грн, № 721615 від 12.11.2020 ПрАТ «СК «АРКС» виплатило ТОВ «Кремторг» страхове відшкодування в розмірі 9680,98 грн (а.с.36,37,38).

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» необхідно було стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (307796,39-130000,00)=177 796,39 грн, відповідно до вимог статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування».

Посилання у скарзі на відповідну практику Верховного суду знайшло своє підтвердження при перегляді справи у апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми процесуального та матеріального права, то відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду та ухвалює нове про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подачу позову до суду першої інстанції та за подачу апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції на суму: 2684 + 4026 = 6710,00 грн. (а.с. 4, 84).

Керуючись статтями 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - задовольнити повністю.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13 липня 2023 року - скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 177 796 грн 39 коп. (сто сімдесят сім тисяч сімсот дев`яносто шість гривень) 39 копійок, а також в порядку відшкодування понесених судових витрат на загальну суму 6710,00 (шість тисяч сімсот десять) гривень 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 26 грудня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.