Провадження №22ц/812/1406/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судових засідань: Колосовою О.М.,

за участі: представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Бердникової К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у цивільній справі №487/1381/22 на ухвалу, яку постановив Заводський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Лагоди Анатолія Анатолійовича 14 листопада 2023 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей,

у с т а н о в и в :

У травні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.

Заява мотивована тим, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 24 травня 2003 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Діти проживають разом з матір`ю - ОСОБА_3 та знаходяться на її утриманні. Батько ОСОБА_1 матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила суд видати судовий наказ про стягнення на її користь з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі половини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 04 травня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

04 травня 2022 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі половини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 04 травня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття, та судового збору у розмірі 248 грн. на користь держави.

Судовий наказ в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконанню.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що судовий наказ підлягає перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, оскільки при його видачі існували істотні обставини, що не були відомі суду у зв`язку з відсутністю повної інформації, і відповідно, не були встановлені судом. Так, на початку військової агресії рф, а саме 04 березня 2022 року ОСОБА_1 разом з дітьми та дружиною виїхав до Польщі, де продовжували проживали разом. Перебуваючи за кордоном, стягувач фізично не могла самостійно звернутися до Заводського районного суду м. Миколаєва та, відповідно, не могла скласти акт про проживання дітей разом з нею, а могла діяти виключно через представника, якому скоріш за все не було відомо про те, що сторони проживають разом. Таким чином, нововиявленою обставиною є те, що боржник і стягувач станом на 04 травня 2022 року разом з дітьми проживали за кордоном, а саме в Польщі, де боржник належним чином та повною мірою виконував свої батьківські обов`язки. Ця обставина не була відома особі, яка діяла в інтересах стягувача, та відповідно не могла бути відома суду.

Посилаючись на вказане, ОСОБА_1 просив переглянути і скасувати судовий наказ Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2022 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивовано тим, що заявник діяла самостійно та власноручно підписала заяву про видачу судового наказу від 11 квітня 2022 року так і завірила копії документів до неї, а відмітка у закордонному паспорті боржника жодним чином не засвідчує фактів перетину кордону із сім`єю, проживання однією сім`єю, піклування про дітей. До того ж, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (частина 1 стаття 191 СК України).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами у сенсі вимог частини 2 статті 423 ЦПК України

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що ухвала суду є необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права й просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та скасувати судовий наказ від 04 травня 2022 р.

Апеляційна скарга мотивована тим, що боржник не погоджується із фактом стягнення з нього аліментів на утримання дітей, починаючи з 04 травня 2022 року, оскільки суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що ОСОБА_9 діяла при зверненні до суду самостійно Суду не було відомо і не з`ясовано, що на день прийняття наказу він проживав разом із дружиною та дітьми, приймав активну участь у їх щоденному утриманні та вихованні, відтак в повній мірі здійснював батьківські обов`язки. Судом при перегляді судового наказу за нововиявленими обставинами неповно з`ясовані ці обставини, які є нововиявленими у справі.

Так, на день видачі судового наказу стягувач та боржник проживали однією сім`єю та спільно утримували дітей, а на початку військової агресії РФ, а саме 04 березня 2022 року, разом виїхали до Польщі. Тому заявниця фізично не могла самостійно звернутися до суду та власноручно підписати заяву про видачу судового наказу від 11 квітня 2022 року і завірити копії документів до неї.

Заявник не мав можливості самостійно надати інформацію щодо перетину кордону та перебування за кордоном ОСОБА_3 , а суд не надав оцінки його доводам та не сприяв йому у реалізації його процесуальних прав, проігнорувавши клопотання про витребування доказів. Таким чином, на думку ОСОБА_1 , суд першої інстанції вийшов за межі своїх професійних прав, до того ж, порушив принцип рівності учасників судового процесу, що вказує на упередженість суду. Також ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції формально розглянув заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу та залишив його в силі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 адвокат Ротар А.Л. просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду від 14 листопада 2023 року залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що з урахуванням особливостей наказного провадження щодо видачі судового наказу без проведення судового засідання та повідомлення заінтересованих осіб боржник при поданні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами мав би надати рівнозначно переконливі докази на підтвердження проживання дитини з ним порівняно з доказами, наданими ОСОБА_3 при поданні заяви про видачу судового наказу.

На думку представника стягувачки, надані ОСОБА_1 докази не спростовують обставину проживання дітей разом з матір`ю, встановлену районним судом при видачі судового наказу на підставі поданих ОСОБА_3 документів. Отже, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що ОСОБА_1 не довів наявність нововиявлених обставин на момент видачі судового наказу від 04 травня 2022 року, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 та перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.

До того ж, при вирішенні питання щодо перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, слід враховувати, що у своїй судовій практиці Верховний Суд вказує на те, що під ознаки нововиявлених обставин у справі про стягнення аліментів не підпадають наступні обставини: факт спільного проживання боржника зі стягувачем на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів; факт утримання боржником сім`ї, у тому числі й факт перебування сторін у шлюбі; добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок; перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов`язку; наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні (справа №264/1739/18 судове рішення Верховного Суду від 18 грудня 2018 року, справа №359/3012/18 ухвала Верховного Суду від 19 листопада 2018 року).

Звернувшись до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 в якості нововиявленої зазначає ту обставину, що суду не було відомо про те, що боржник і стягувач станом на 04 травня 2022 року разом з дітьми проживали разом за кордоном, а саме в Польщі, де боржник належним чином та повною мірою виконував свої батьківські обов`язки. Також вказує, що заявник при зверненні до суду не могла діяти самостійно та не підписувала власноручно заяву про видачу судового наказу.

Однак, представник ОСОБА_3 стверджує, що заявниця діяла самостійно та власноручно підписала заяву про видачу судового наказу та завірила копії документів до неї, а відмітка у закордонному паспорті боржника жодним чином не засвідчить факту перетину кордону саме з сім`єю, а також проживання однією сім`єю з боржником та піклування про дітей,. і вважає, що надані заявником докази, що додані до заяви, не є доказами, що підтверджують нововиявлені обставини.

Крім того, у відзиві зазначено, що батько зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей незалежно від надання добровільно матеріальної допомоги (постанова Верховного суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19), а тому його доводи про те, що він проживав разом з дітьми, не є нововиявленою обставиною для перегляду судового наказу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши законність ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( стаття 264 ЦПК України).

Ухвала суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною 1сттатті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, у травні 2022 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання їх спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заява мотивована тим, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 24 травня 2003 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Діти проживають разом з матір`ю - ОСОБА_3 та знаходяться на її утриманні. Батько ОСОБА_1 матеріальної допомоги на їх утримання не надає.

Не погодившись із судовим наказом, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про його перегляд за нововиявленими обставинами, зазначивши, що такими обставинами вважає те, що він та стягувач станом на 04 травня 2022 року разом із дітьми проживали разом за кордоном у Польщі, де боржник належним чином та повною мірою виконував свої батьківські обов`язки, і ця обставини не була відома особі, яка діяла в інтересах стягувача, та суду.

У запереченні на заяву про перегляд судового наказу представник ОСОБА_3 адвокат Ротар А.Л. просила відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що надані боржником докази не підтверджують наведених ним нововиявлених обставин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти)присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини (дітей), на утримання якої (яких) власне і стягуються аліменти. Тобто ця обставина проживання дитини (дітей), щодо утримання якої (яких) виник спір, із заявником входить до предмету доказування у справах про стягнення аліментів.

Як підтверджується наданим заявницею ОСОБА_3 до заяви про видачу судового наказу доказом (актом про фактичне проживання особи від 01 квітня 2022 року), неповнолітні діти заявниці та ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають разом з матір`ю - ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 з 15 грудня 2021 року та перебувають на її утриманні (а.с. 14).

Відповідно до частини восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом і не були та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Отже, нововиявленими є лише такі обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі, обґрунтовують вимоги або заперечення сторін, можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені судом, який ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд зазначеного рішення, та стали відомими тільки після його ухвалення.

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи.

Крім того, судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоби, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 9 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine», заява № 4994/04, § 42-43)).

Встановивши, що ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження обставин щодо його проживання разом із неповнолітніми дітьми станом на 04 травня 2022 року та їхнього утримання, які не були відомі при розгляді заяви про видачу судового наказу, оскільки судовий наказ виносився суддею одноособово, без виклику стягувача і боржника, що відповідає приписам ЦПК України, але могли вплинути на висновок суду щодо покладання обов`язку зі сплати аліментів, тоді як заявницею ОСОБА_3 до суду були надані докази проживання разом із дітьми, які досліджувалися судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування судового наказу.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом того, що ОСОБА_1 станом на 04 травня 202 року проживав разом із неповнолітніми дітьми та надавав їм утримання є безпідставними, оскільки в порушення вимог статті 81 ЦПК України ОСОБА_1 на підтвердження такої обставини доказів не надав. Долучені ним до зави про перегляд судового наказу фотокопії рішення суду про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 від 14 липня 2022 року та сторінок свого паспорту громадянина України з відмітками про перетин державного кордону не підтверджують факт його проживання разом із дітьми на день ухвалення судового наказу.

З огляду на зміст частини третьої статті 181 СК України щодо підстав присудження аліментів на утримання дітей на користь одного з батьків до предмету доказування у справах про стягнення аліментів на утримання дітей до предмету доказування входить факт проживання із заявником дитини (дітей), на утримання якої (яких) стягуються аліменти.

У заяві про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу ОСОБА_1 просив суд витребувати з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання ОСОБА_3 державного кордону України з 03 березня 2022 року по 01 серпня 2022 року.

Однак інформація щодо перебування заявниці за межами України не відноситься до предмету доказування у справі, яка переглядається, і не може підтвердити або спростовувати зазначену ОСОБА_1 як нововиявлену обставину факт його проживання разом із дітьми на день ухвалення судового наказу 04 травня 2022 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції також дійшов висновку про відсутність підстав для витребування зазначених ОСОБА_1 доказів.

Оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог процесуального та матеріального права, на підставі повно встановлених та належним чином встановлених доказів, колегія суддів в силу положень статті 375 ЦПК України не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

_______________________________________________

Повний текст постанови складений 27 грудня 2023 року