Постанова

Іменем України

26 грудня 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/10593/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Подільського районного суду м. Києва

від 15 березня 2023 року

в складі судді Головчака М. М.

у цивільній справі №758/964/23 Подільського районного суду м. Києва

за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛБАНК»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості

У С Т А Н О В И В:

25 січня 2023 року позивач - Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛБАНК» (далі - АТ «УНІВЕРСАЛБАНК», Банк) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як солідарних боржників за рішенням суду, про стягнення трьох відсотків річних за прострочення виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.04.2016 позов Банку задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 27.03.2008 у розмірі 22 283,96 доларів США.

Вказував, що 25.09.2019 постановою Касаційного цивільного суду розглянуто касаційну скаргу ОСОБА_1 та в частині позовних вимог до останнього скасовано рішення судів попередніх інстанції та прийнято нову постанову про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 21 181,15 доларів США. Додав, що рішення в частині стягнення заборгованості з поручителя не переглядалося.

У зв`язку із тим, що заборгованість за рішенням суду непогашена позивач просив стягнути 3% річних за ст. 625 ЦК України.

За розрахунком Банку станом на 27.12.2022 3% річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за рішенням суду від 25.09.2019 розмір заборгованості ОСОБА_1 за період з 28.12.2019 по 27.12.2022 становить 1 904,82 доларів США.

В той же час, станом на 27.12.2022 3% річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за рішенням суду від 26.04.2016 розмір заборгованості поручителя - ОСОБА_2 за період з 28.12.2019 по 27.12.2022 становить 2 005,56 доларів США.

За вказаних обставин просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 3% річних, що становить 1 904,82 доларів США та стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 3% річних, що становить 2 005,56 доларів США.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачі подали до суду відзив, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Мотивували відзив тим, що відповідальність поручителя за одним кредитним зобов`язанням боржника перед позикодавцем не може виникати, як окреме зобов`язання поручителя зі сплати 3% річних окремо від нарахованих позичальнику 3% за прострочення виконання зобов`язання, а також тим, що з 24.02.2022 боржники звільняються від відповідальності, визначеною ст. 625 ЦК України.

Крім того, у відзиві заявили про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, з огляду на те, що кредитний договір укладено 15.12.2017 з датою початку його виконання 15.01.2018, а тому трирічний строк сплив 15.01.2021. З вказаним позовом позивач звернувся більше ніж через три роки після укладення договору.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» 3% річних у сумі 1 235,56 доларів США. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 3% річних у сумі 1 313,57 доларів США.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачі подали апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказували, що правовідносини у даній справі виникли з одного правочину, а саме Кредитного договору №CL28185 від 27.03.2008, укладеного між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 та Договору поруки №CL28185 від 27.03.2008 укладеного між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 і банк звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а відтак нарахування 3% річних за однаковий період не може мати різні суми.

Судом проігноровано заяву про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності, з огляду на те, що період з 25.09.2019 по 24.02.2022 виходить за межі строку позовної давності.

За наведених обставин просили скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.04.2016 позов АТ «Універсал Банк» задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №CL28185 від 27.03.2008 у розмірі 22 283,96 доларів США (а. с. 9-14).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовлено. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.04.2016 - залишено без змін (а.с. 15-18).

Постановою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року розглянуто касаційну скаргу ОСОБА_1 та в частині позовних вимог до останнього скасовано рішення судів попередніх інстанції та прийнято нову постанову про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 21 181,15 доларів США.

У січні 2023 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення 3% річних за невиконання рішення суду до відповідачів. При чому банк нараховував 3% річних ОСОБА_1 за невиконання постанови Верховного Суду від 25.09.2019, якою стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №CL28185 від 27.03.2008 у розмірі 21 181,15 доларів США, а також нараховував 3% річних поручителю ОСОБА_2 за невиконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.04.2016, яким з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитним договором №CL28185 від 27.03.2008 у розмірі 22 283,96 доларів США.

Отже у справі, яка переглядається, вбачається, що спірні правовідносини виникли із одного зобов`язання, яке виникло на підставі судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL28185 від 27.03.2008, боржником за яким був ОСОБА_1 , а поручителем виступала ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України, в редакції на час виникнення правовідносин, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як же вказувалось вище, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.04.2016 позов АТ «Універсал Банк» задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №CL28185 від 27.03.2008 у розмірі 22 283,96 доларів США.

Отже, заборгованість за кредитним договором №CL28185 від 27.03.2008 у розмірі 22 283,96 доларів США перед Банком виникла у ОСОБА_1 як боржник і ОСОБА_2 як поручителя, солідарно з боржником. Тобто, вказана заборгованість у розмірі 22 283,96 доларів США існувала для боржника і поручителя разом, тобто солідарно, а не окремо для кожного по 22 283,96 доларів США.

Як вже вказувалось вище, Верховний Суд, за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 скасував рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.04.2016 частині позовних вимог до ОСОБА_1 та прийняв в цій частині нову постанову про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 21 181,15 доларів США.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.04.2016 в частині стягнення солідарної заборгованості з ОСОБА_2 , як з поручителя, останньою не оскаржено.

Банк вважає, що після перегляду Верховним Судом апеляційної скарги ОСОБА_1 і прийнятті нової постанови в частині вимог про стягнення заборгованості з останнього, а саме зменшення заборгованості до суми 21 181,15 доларів США, ОСОБА_1 має заборгованість за постановою Верховного суду від 25.09.2019 у розмірі 21 181,15 доларів США, а поручитель - ОСОБА_2 має заборгованість у розмірі 22 283,96доларів США за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.04.2016.

Однак вказане тлумачення судових рішень є помилковим з огляду на природу солідарного зобов`язання в якому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже борг за солідарним зобов`язанням не може бути розділений, не може бути змінено обсяг зобов`язання поручителя без зміни обсягу зобов`язання боржника і навпаки.

Відтак, не може бути іншого тлумачення, ніж те, що після перегляду Верховним Судом апеляційної скарги ОСОБА_1 і прийнятті нової постанови в частині вимог про стягнення заборгованості з останнього, а саме зменшення заборгованості до суми 21 181,15 доларів США, аніж зменшення такої заборгованості і для поручителя - ОСОБА_2 , яка є солідарним боржником з ОСОБА_1 , адже солідарне зобов`язання, у даному випадку, передбачає однаковий обсяг зобов`язань для поручителя і для боржника.

Отже, з 25.09.20219 ОСОБА_1 , як боржник та ОСОБА_2 , як поручитель мали солідарне зобов`язання перед АТ «Універсал Банк» зі сплати заборгованості у розмірі 21 181, 15 доларів США.

Однак суд вказаних обставин не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність двох окремих за природою та різних за розміром заборгованостей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , внаслідок чого дійшов помилкового висновку про стягнення 3% річних за невиконання рішення суду з боржника та поручителя окремо, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового судового рішення.

Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо ігнорування судом першої інстанції щодо природи солідарного зобов`язання, а саме що воно є нероздільним і солідарні боржник та поручитель мають однаковий обсяг зобов`язань перед кредитором.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з наступного.

Як вже вказувалось вище, внаслідок перегляду касаційної скарги ОСОБА_1 постановою Верховного Суду від 25.09.2019 для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникло солідарне зобов`язання перед АТ «Універсал Банк» зі сплати заборгованості у розмірі 21 181, 15 доларів США.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу,за увесь час прострочення.

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2019 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому зобов`язання відповідачів перед банком за Кредитним договором не припинилося.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Відтак, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічний за змістом висновок висловлено постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц.

Судом встановлено, що зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим.

Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачами умов кредитного договору, а також доказів повного виконання судового рішення про стягнення з них заборгованості.

Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено.

За встановленого, АТ «Універсал Банк» має право вимагати від відповідачів сплати 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання.

Однак, згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З матеріалів справи вбачається, що після постановлення Верховним Судом рішення, солідарний борг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становить 21 181,15 долар США , з яких погашено 220,37 доларів США, тобто 21 181,15-220,37 = 20 960,78 доларів США, які солідарними боржниками на даний час не повернуто.

Що стосується заяви відповідачів про застосування строку позовної давності, суд зазначає, що стягнення 3% річних можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову до суду, оскільки зобов`язання за рішенням суду відповідачами на момент ухвалення даного рішення не виконано, позивач звернувся до суду 25.01.2023 (згідно відомостей на вхідному штампі канцелярії Подільського районного суду м. Києва), то позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають стягненню за період з 26.01.2020 та до 24.02.2022.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі №3-1522гс16.

Відтак до позовних вимог про стягнення 3% річних за період з 28.12.2019 по 25.01.2020, включно, підлягають застосуванню наслідки пропуску строку позовної давності, а тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

Відтак, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних за період з 26.01.2020 до 24.02.2022, що становить 1 307,72 доларів США, зокрема:

з 26.01.2020 року по 31.12.2020 року - 341 день = 20 960,78 доларів США (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 341 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 585,87 доларів США.

з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 365 днів = 20 960,78 доларів США (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 628,82 доларів США.

з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року - 54 дні = 20 960,78 доларів США (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 93,03 доларів США.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме солідарного стягнення 3% річних з 26.01.2020 та до 24.02.2022, що становить 1 307,72 доларів США.

В іншому доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішеннями судів щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, однак з урахуванням правовідносин у даній справі, а саме стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов`язання, такі доводи правового значення не мають.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в силу ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (п. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі вказаного позову підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Позивач, сплатив, визначений законом розмір судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №9595/7 від 23 січня 2023 року.

Враховуючи те, що задоволено 33,44% позовних вимог, то суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судовий збір 897,53 грн, що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2684 грн х 33,44% / 100%).

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року - скасувати.

Позов Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛБАНК» (код ЄДРПОУ: 2113352, юридична адреса: вул. Автозаводська, буд. 54/19, м. Київ) 3% річних за час порушення грошового зобов`язання в сумі 1 307 (одна тисяча триста сім) доларів США 72 центи.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛБАНК» (код ЄДРПОУ: 2113352, юридична адреса: вул. Автозаводська, буд. 54/19, м. Київ) судовий збір у розмірі 897 (вісімсот дев`яносто сім) грн 53 коп., по 448 грн 77 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська