ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/2412/21 Номер провадження 22-ц/814/1392/23Головуючий у 1-й інстанції Клименко А.М. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача Дряниці Ю.В..,

суддів Пилипчук Л.І., Дорош А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, 3% річних, інфляційних втрат та пені.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач взяв у борг у чоловіка позивача - ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 30000 грн., про що видав боргову розписку.

ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг до 01 липня 2014 року, однак грошові кошти не повернув у зв`язку з важким матеріальним становищем.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

05 листопада 2019 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 .. Зазначає, що до неї як до спадкоємця перейшло право вимоги за вказаною борговою розпискою. Наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань.

У зв`язку з наведеним просила суд стягнути на свою користь суму боргу в розмірі 30000 грн., інфляційні втрати за період з 01.07.2017 до 08.04.2021 в сумі 30800 грн., 3% річних за період з 01.07.2017 до 08.04.2021 в сумі 6112 грн. 61 коп., пеню за період 01.07.2017 до 08.04.2021 в сумі 64970 грн. 28 коп., а також відшкодувати понесені позивачкою судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Рішення оскаржила позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що місцевим судом не повно досліджені обставини, що мають значення для справи.

Зокрема посилається на те, що місцевим судом не взято до уваги та не досліджено належним чином факту визнання відповідачем боргу, а саме: у телефонній розмові сина позикодавця ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 останній підтвердив намір повернути борг. Вважає, що вказана обставин свідчить про переривання строку позовної давності.

Також вважає помилковим висновок суду про можливість застосувати наслідки спливу строку позовної давності, оскільки відповідачем письмове клопотання про його застосування не подавалось, а лише було усно заявлено у судовому засіданні.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Місцевим судом встановлено, що 01 серпня 2013 року між чоловіком позивачки ОСОБА_3 і відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від ОСОБА_3 у борг 30000 грн., які зобов`язався повернути до закінчення другого кварталу 2014 року, але не повернув.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після його смерті спадщину прийняла його дружина - позивачка ОСОБА_1 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, 05.11.2019 видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мороз Г.І. за реєстровим № 4660.

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, надіславши його засобом поштового зв`язку 09.04.2021.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, разом з цим, позивачем пропущено строк звернення до суду, а отже підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 501/1243/20, провадження № 61-14794 св 21.

З наведених норм права та аналізу матеріалів справи вбачається, що висновок місцевого суду про обґрунтованість позовних вимог є вірним, оскільки факт укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договору позики доведений належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Як вірно встановлено місцевим судом, оскільки строк виконання договору визначено сторонами протягом другого кварталу 2014 року, позовна давність за цією позовною вимогою минула ще за життя позикодавця, а саме у 2017 році.

З позовом про стягнення заборгованості за договором позики ОСОБА_1 звернулась лише у 2021 році, тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України строку.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку Згідно частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Згідно статей 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У доводах апеляційної скарги а також у суді першої інстанції позивачем вказано, що відповідач вчинив дії щодо визнання боргу, а отже строк позовної давності перервано. Такими діями на думку позивача є телефонна розмова сина позивача з ОСОБА_2 , в ході якої останній ніби то визнав борг та виказав намір його погасити.

Колегія суддів звертає увагу, що вказаним обставинам місцевим судом була надана вірна правова оцінка, та правильно визначено, що зазначені дії не є діями, що свідчать про визнання відповідачем боргу в розумінні ст. 264 ЦК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Жодних належним та допустимих доказів вчинення боржником ОСОБА_2 дій, що свідчать про визнання ним боргу позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом безпідставно прийнято усну заяву відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, не заслуговують на увагу суду, оскільки статтею 267 ЦК України не визначено у якій саме формі повинна бути така заява.

З наведеного слідує, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правомірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, правильно встановив обставини справи.

Інші, наведені в апеляційній скарзі, доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційній суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

А.І. Дорош