Ухвала

28 червня 2023 року

м. Київ

справа № 235/4261/16-ц

провадження № 61-8425 ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2023 року за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни, боржник - ОСОБА_2 , стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», про видачу дубліката виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2023 року повернуто без розгляду заяву приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. (далі - приватний виконавець), про видачу дубліката виконавчого листа.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням приватний виконавець 27 квітня 2023 року подала апеляційну скаргу, яку ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2023 року залишено без руху з підстав несплати судового збору. У задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання приватного виконавця Матвійчук Н. Є. про звільнення від сплати судового збору та продовжено їй строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

25 травня 2023 року приватний виконавець Матвійчук Н. Є. втретє просила суд апеляційної інстанції звільнити від сплати судового збору.

В обґрунтування свого клопотання, посилалась на те, що відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України за видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У цій справі за видачею дубліката звертається не стягувач, а приватний виконавець.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2023 року у задоволенні цього клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу приватного виконавця Матвійчук Н. Є. на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2023 рокувизнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що приватним виконавцем Матвійчук Н. Є. не усунуто недоліки апеляційної скарги, а саме не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, у строк, який був визначений в ухвалі від 23 травня 2023 року, а підстави для звільнення приватного виконавця Матвійчук Н. Є. від сплати судового збору, передбачені нормами ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» відсутні.

08 червня 2023 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» Матвійчук Н. Є. подала касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2023 року, у якій просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати встановлення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

У статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду апеляційної та касаційної інстанції скарг на судові рішення, якими є ухвали, рішення, постанови, судові накази (стаття 258 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 536,80 грн.Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали, на що правильно звернув увагу апеляційний суд.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15.

Таким чином, вимога суду апеляційної інстанції про оплату судовим збором апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення без розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа грунтується на вимогах закону.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення заявника від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що у цій справі Матвійчук Н. Є. діє як приватний виконавецьвиконавчого округу Донецької області і звернулась до суду в інтересах стягувача з апеляційною скаргою на судове рішення.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Також, відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження» до витрат виконавчого провадження відноситься, зокрема, сплата судового збору.

Відповідно до частини першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, заявник не навела беззаперечних підстав звільнення від сплати судового збору у розмірі 536,80 грн, виступаючи у цій справі як суб`єкт незалежної професійної діяльності.

У зв`язку з викладеним вище, апеляційний суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, в порядку частини другої статті 357 ЦПК України, оскільки заявник не усунула недоліки, визначені ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2023 року.

Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції вимог статей 185, 356, 357 ЦПК України. Заявник неналежним чином, з порушенням положень статті 356 ЦПК України оформила апеляційну скаргу, що стало підставою для її повернення. В доступі до правосуддя суд апеляційної інстанції заявника не обмежував.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм статей 185, 356, 357 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення,то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 07 червня 2023 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

При цьому, Верховний Суд враховує, що повернення апеляційної скарги згідно із положеннями статті 357 ЦПК України не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2023 року за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни, боржник - ОСОБА_2 , стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», про видачу дубліката виконавчого листа.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара