Провадження № 2/344/2831/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря Бурянна Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ,,ІДЕЯ БАНК, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, старший державний виконавець Таращанського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Петрівська Руслана Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що виконавчий напис № НМН 580795 видано 23.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського округу Остапенко Євгеном Михайловичем, за яким передбачено стягнути з позивача на користь Акціонерного товариства "Ідея банк" 57 394,93 гривень заборгованості. Будь-яких листів чи повідомлень від АТ «Ідея Банк» та/або Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгенія Михайловича позивача не отримувала. З заборгованістю перед АТ «Ідея банк» не погоджується. Тому позивач просила суд про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач подав суду відзив на позов, відповідно до якого просив відмовити в позові та у стягненні судових витрат з тих підстав, що заперечення заборгованості не визначає її як спірну, частина наданих правничих послуг не належить до такого виду правничої допомоги, у позивача наявна заборгованість перед відповідачем; боржнику направлено повідомлення, позивач не повідомила кредитора про зміну місця проживання; нотаріус припинив діяльність, а тому не можливо отримати копії документів.

Таращанський ВДВС подав суду заяву про розгляд позову без його участі, при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Нотаріуса повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений ЦПК України та підприємством зв?язку повернуто повідомлення з відміткою про відсутність адресата за відповідною адресою.

Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Судом встановлено наступні обставини.

Виконавчий напис № НМН 580795 видано 23.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського округу Остапенко Євгеном Михайловичем, за яким передбачено стягнути з позивача на користь Акціонерного товариства "Ідея банк" 57 394,93 гривень заборгованості.

Виконавче провадження відкрито постановою від 17/12/2020.

11/07/2023 складено акт виконання робіт за договором про надання адвокатських послуг.

Відповідно до платіжного документу від 26/05/2023 позивачем сплачено за адвокатські послуги «Захист АО».

В позові вказано, що згідно із п. 9 ч. 3 ст.175 ЦПК України витрати за професійну правничу допомогу становлять 3000 гривень, ніякі інші витрати не планує понести. На підтвердження витрат на професійну правничу надала акт виконаних робіт від 11.07.2023 року по договору про надання адвокатських послуг № 23/1 від 26.05.2023 року; - товарний чек про сплату послуг Адвокатського об`єднання за надання адвокатських послуг № 23/1 від 26.05.2023 року.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

В ст. 88 Закону України «Про нотаріат» вказано, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19) для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Однак, позивачем заперечено заборгованість та вказано в позові, що вона не є безспірною.

Також відповідачем не надано суду доказу повідомлення нотаріусом позивача про вчинення виконавчого напису, як це передбачено правовим порядком.

Сама по собі обставина припинення діяльності нотаріуса не звільняє сторони від обов?язку подати суду докази на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовують їх правові позиції.

Також сторонами не надано суду доказу, що документи нотаріуса відсутні у відповідному архіві.

Разом з цим, саме відповідачем заперечено пояснення позивача про те, що позивача повідомлено нотаріусом про вчинення напису в інтересі відповідача.

Однак, відповідач надав пояснення про те, що правова допомога, надана позивачу є низької якості. Оскільки запит направлено нотаріусу, який припинив діяльність та не подано запит до відповідного архіву; для відшкодування відповідачем заявлено аналіз судової практики 500 гривень.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Відповідач не подав суду доказів на спростування пояснень позивача.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

В постанові виконавче провадження Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 137/1666/16-ц вказано, що «Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд взагалі не надав жодної оцінки документам на підтвердження безспірності заборгованості, не перевірив факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, не перевірив дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вищезазначених вимог закону. Більш того, в матеріалах справи узагалі відсутній примірник кредитного договору, а суд не встановив, на яку суму, строк та на яких умовах його було видано».

Отже відповідно до ст. 81 ЦПК України та змісту постанови Верховного Суду в справі № 137/1666/16-ц позивачу та відповідачу належить довести перед судом оцінку документів на підтвердження безспірності заборгованості, факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вимог закону, суму, строк, умови отримання позики.

Отже, відповідач не спростував пояснення позивача про те, що вона не отримувала повідомлення про вчинення виконавчого напису. При цьому спірні відносини виникли на підставі договору сторін, умови якого розроблено саме відповідачем, однак відповідач не розмістив в договорі сторін умови, які б регулювали спірні відносини сторін та усували для позивача підстави заперечення відповідних обставин. Адже відповідач зобов?язаний був враховувати на час складення договору однин із принципів договірного права, який на даний час зобов?язаний застосувати суд, яким правовий наслідок тлумачення договору проти інтересів тієї сторони, яка його склала.

Оскільки відповідачем не спростовано позов, тому він підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16.

Отже, відповідач спростував, що аналіз адвокатом судової практики в сумі 500 гривень належить до видів правничої допомоги. Крім цього вказані пояснення відповідача про низьку якість послуг адвоката в частині встановлення спірних обставин та отримання доказів на їх підтвердження звільняє відповідача від обов?язку компенсувати позивачу такі витрати, оскільки позивач самостійно обрала такого представника та прийняла у нього відповідного характеру і якості роботи та послуги.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково;

визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № НМН 580795, виданий 23.11.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем;

стягнути з AT «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова, буд. 11) на користь ОСОБА_1 (адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 Паспорт: НОМЕР_1 РНОКПП: НОМЕР_2 ) 1073.60 гривень судового збору, 500 гривень витрат на професійну правничу допомогу;

в іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя Бородовський С.О.