Справа №167/221/23
Провадження № 2-о/752/561/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.06.2023 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участі секретаря - Ящука Д.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Доросинівська сільська рада Луцького району Волинської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому заповіту, посвідченого Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, 15.11.2019 р.,мзареєстрованого у реєстрі № 41 (дублікат заповіту виданий Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області 13.04.2022 р., зареєстрований в реєстрі № 61) спадкоємцю ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що 15.11.2019 року його батьком, ОСОБА_2 , було складено заповіт, посвідчений Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, зареєстрований у реєстрі № 41.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер.

13.04.2022 року Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області виданий дублікат заповіту, зареєстрований у реєстрі № 51.

Заявник зазначає, що 21.02.2023 року за результатами звернення для оформлення спадщини, державним нотаріусом Т.М. Демчук було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, 15 листопада 2019 року, з реєстрованого у реєстрі № 41 (дублікат виданий Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області 13 квітня 2022 року, зареєстрований у реєстрі за № 61), після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з наявною розбіжністю у імені спадкоємця ОСОБА_1 , оскільки в дублікаті заповіту, посвідченого Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області 15 листопада 2019 року, та зареєстрованого у реєстрі № 41 (дублікат виданий Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області 13 квітня 2022 року, реєстрований у реєстрі за № 61), він вказаний як ОСОБА_1 , а в свідоцтві про народження та в паспорті спадкоємець вказаний як ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, оскільки зазначена помилка в заповіту не може бути виправлена у інший спосіб, заявник просить встановити факт належності йому заповіту.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явились, подавши клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Доросині Рожищенського району Волинської області, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 від 10.09.2018 року, витягом з Єдиного державного демографічного реєстру.

Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13.01.1979 року Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, серія НОМЕР_2 .

15.11.2019 року ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, зареєстрований у реєстрі № 41, відповідно до якого ОСОБА_2 заповідав належний йому будинок, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:001:0708, яка розміщена за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , земельні паї своєму синові. В тексті заповіту прізвище, ім`я та по батькові особи, якій ОСОБА_2 заповідав своє майно зазначено « ОСОБА_1 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Доросинівською сільською радою 10.12.2021 року, актовий запис № 92, серія НОМЕР_3 .

13.04.2022 року Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області виданий дублікат заповіту, зареєстрований у реєстрі № 51.

21.02.2023 року за результатами звернення ОСОБА_1 з заявою про видачу свідоцтва про спадщину, державним нотаріусом Т.М. Демчук було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, 15 листопада 2019 року, з реєстрованого у реєстрі № 41 (дублікат виданий Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області 13 квітня 2022 року, зареєстрований у реєстрі за № 61), після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з наявною розбіжністю у імені спадкоємця ОСОБА_1 , оскільки в дублікаті заповіту, посвідченого Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області 15 листопада 2019 року, зареєстрованого у реєстрі № 41 (дублікат виданий Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області 13 квітня 2022 року, реєстрований у реєстрі за № 61), він вказаний як - ОСОБА_1 , а в свідоцтві про народження та в паспорті спадкоємець вказаний як ОСОБА_1 .

Тобто судом встановлено розбіжності у написанні імені заявника у заповіті та документах, що посвідчують його особу.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає доведеним в ході судового розгляду факт належності заявнику заповіту, складеного ОСОБА_2 15.11.2019 р., посвідченого секретарем Доросинівської сільської ради Глинюк Н.О., а отже заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 293-294, 315-319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Доросинівська сільська рада Луцького району Волинської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 заповіту, посвідченого Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, 15.11.2019 р., зареєстрованого у реєстрі № 41 (дублікат заповіту виданий Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області 13.04.2022 р., зареєстрований в реєстрі № 61).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя