КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3438/21
Провадження № 2/552/21/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.12.2023 року Київськи1й районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Кузіної Ж.В.
секретар судового засідання Лихошвай А.В.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача адвоката Васильєвої Л.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Лазоренко Ольга Вікторівна про встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності,-
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту її проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 8 березня 2010 року по день смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнання спільною сумісною власністю квартири АДРЕСА_1 , транспортного засобу автомобіля марки TOYOTA FYGO 2008 року випуску , червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , визнання за нею право власності на зазначеної квартири та на частину вказаного транспортного засобу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона проживала на мікрорайоні Червоний шлях за адресою АДРЕСА_2 та працювала на поштовому відділенні №17 Укрпошти. Там же мешкав і ОСОБА_5 8 березня 2010 року він запросив її до себе додому та запропонував проживати разом з ним та з цього часу вони стали мешкати однією сім`єю у будинку, що належав ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 . Проживаючи разом вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, турбувались один про одного, за спільні кошти робили у будинку поточні ремонти, придбавали речі домашнього вжитку, побутову техніку. 01.10.2017 року ОСОБА_5 вийшов на пенсію, стан здоров`я його значно погіршився. Він переніс інсульт, був частково паралізований, а потім переніс складну операцію, вже не здатний був працювати, обслуговувати себе. Весь тягар по господарству та догляд за чоловіком був покладений на неї. У період спільного проживання, вони накопичили грошові заощадження, тому вирішили вкласти кошти в нерухомість. У 2018 році придбали за спільні кошти однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_4 , право власності оформили на ОСОБА_5 . Чоловік тяжко хворів, майже не ходив, тому вони вирішили придбати автомобіль, оскільки була необхідність часто відвідувати лікарів, проходити обстеження, реабілітацію після перенесеного інсульту. ІНФОРМАЦІЯ_1 після довготривалої хвороби чоловік помер. Вона займалася його похованням та виконанням усіх поминальних обрядів. При житті чоловік запевнив її, що окрім неї у нього нікого немає, що вони проживають однією сім`єю та вона у разі його смерті буде єдиним спадкоємцем. Позивач повідомила про смерть чоловіка ОСОБА_2 , яка була йому двоюрідною сестрою, та ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , які є рідними сестрами його покійної дружини. На поховання ніхто із відповідачів не приїхав та матеріальної участі у похованні не приймав.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25.06.2021 року відкрито загальне провадження у справі.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15.07.2021 року провадження по справі зупинено, направлено судове доручення до компетентного суду рф про виконання процесуальних дій.
Ухвалою суду від 24.03.2023 року провадження у справі поновлено.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.07.2023 року підготовче судове засідання закрито, справа призначена до судового розгляду.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали у повному обсязі посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві та просили позов задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідачі є громадянами рф, мають постійне зареєстроване місце проживання на території зазначеної держави.
Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За змістом ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу,Закону України «Про міжнародне приватне право»,законів України,що визначають особливості розгляду окремих категорій справ,а також міжнародних договорів,згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором,згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом,застосовуються правила міжнародного договору України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи .
Приписами ч. 2 ст. 496 ЦПК України передбачено, що іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За правилами ч. 1 ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Водночас названою нормою встановлено право, а не обов`язок суду звертатися у разі необхідності, з урахуванням обставин конкретної справи та вимог закону, до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави з судовим дорученням.
Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території російської федерації регулюється Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікованої Законом України від 10.11.1994 року № 240/94-ВР.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, громадяни кожної з Договірних Сторін, а також особи, що проживають на її території, користуються на територіях всіх інших Договірних Сторін у відношенні своїх особистих і майнових прав таким же правовим захистом, як і власні громадяни цієї Договірної Сторони. Громадяни кожної з Договірних Сторін, а також інші особи, що проживають на її території, мають право вільно і безперешкодно звертатися до суду, прокуратури й інших установ других Договірних Сторін, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні і кримінальні справи (далі - установи юстиції), можуть виступати в них, подавати клопотання, пред`являти позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих же умовах, що і громадяни цієї Договірної Сторони.
Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який діє до тепер.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
За зверненням Міністерства юстиції України Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією Росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.
Відповідно до Закону України від 01.12.2022 (набрав чинності 23.12.2022) «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року» преамбули: 1. Керуючись положеннями статті 62 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 24 Закону України «Про міжнародні договори України», зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 року і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 року і ратифікованого Законом України від 3.03.1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст.162).
Керуючись положеннями статті 54 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 84 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, статті 24 Закону України «Про міжнародні договори України», вийти з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 року і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 року і ратифікованого Законом України від 3.03.1998 року №140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).
Крім того, відповідно до повідомлення, розміщеного 25.02.2022 на офіційному вебсайті Акціонерного товариства «Укрпошта», у зв`язку з агресією з боку рф та введенням воєнного стану, АТ «Укрпошта» припинило поштове співробітництво з Поштою рф та Білорусі; посилки та перекази в ці країни не приймаються.
Разом з тим, відповідно до правил ч.ч. 1, 2 ст. 498 ЦПК України у випадку, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.
Таким чином, відповідно до правових норм чинного законодавства України, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи необхідно вручити відповідачу копію позовної заяви та процесуальні документи по даній справі у перекладі на російську мову з нотаріальним засвідченням його вірності через Міністерство юстиції України.
Однак у зв`язку із порушенням рф цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного Акта, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справи України 24.02.2022 нотифікувало МЗС рф про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією від 14.02.1992.
Відтак діяльність дипломатичних представництв України в росії та росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської Конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.
З огляду на вищенаведене, на період збройного конфлікту у відносинах з державою-агресором унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних справах, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення.
Отже приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи неможливість виконання судового доручення про вручення відповідачам судових документів про відкриття провадження у справі дипломатичними каналами, наявність в матеріалах справи достатніх доказів для вирішення справи по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи у порядку заочного провадження.
Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Лазоренко О.В. у судове засідання не з`явилась будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_7 , свідків, дослідивши докази по справі, дійшов до наступних висновків.
Частиною другою статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.
Судом встановлено з 08 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Станом на 08.03.2010 року ОСОБА_1 була розлучена, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 12 травня 1999 року.
ОСОБА_5 вдівець, що підтверджується свідоцтвом про смерть його дружини ОСОБА_8 , актовий запис про смерть № 309 від 26.01.2009.
Факт проживання однією сім`єю підтверджується довідкою самоорганізації населення «Червоний шлях» Подільського району м. Полтави від 08.06.2021 за №260/2021 зі змісту якої убачається, що ОСОБА_1 дійсно проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_3 з 2010 року по теперішній час.
Довідкою самоорганізації населення « Червоний шлях» Подільського району м. Полтави від 08.06.2021 за № 359/ 2021 зі змісту якої убачається що ОСОБА_5 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав за адресою АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_1 , вели спільне господарство з 2010 року.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтвердили , що з 2010 року ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_5 однією сім`єю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки. В період спільного проживання придбавали побутову техніку, холодильник та пральну машину. ОСОБА_1 після того, як її чоловік тяжко захворів здійснювала за ним догляд, працювала на присадибній ділянці, підтримувала господарство у належному стані. У них була дружня сім`я, свідки навіть не знали , що вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, бо бачили у них ознаки справжньої сім`ї. Їм відомо, що в період спільного проживання за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_5 придбали квартиру по АДРЕСА_5 , а також автомобіль. Автомобіль був ними придбаний за спільні кошти, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 тяжко хворів, часто відвідував лікарів. Оскільки за станом здоров`я ОСОБА_5 не міг керувати автомобілем , його на цьому автомобілі возила дочка ОСОБА_1 .
Суд дійшов до висновку, що надані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог є належними і допустимими , а також знайшли своє підтвердження під час розгляду справи ті обставини, що позивач проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловіка та дружина без реєстрації шлюбу, в одному будинку, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права й обов`язки тощо, тобто у період з 08.03.2010 по 16.01.2020 мали відносини, притаманні подружжю.
Вказані докази не спростовані відповідачами.
Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя.
Також, уваги заслуговують обставини, що відповідач не спростував презумпцію спільності права власності та не довів витрат особистих коштів на придбання указаного майна належними доказами. За цих обставин та за умови встановлення факту спільного проживання, на майно, набуте однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період спільного проживання, поширюється інститут спільної сумісної власності.
Судом встановлено, що спірне майно позивач з ОСОБА_5 придбали у період спільного проживання однією сім`єю.
Так, 29.05.2018 року сторони придбали однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 16).
03.09.2019 року придбаний автомобіль TOYOTA FYGO 2008 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 27)
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню .
У судовому засіданні позивач відмовилась від стягненян з відповідачів витрат, які були нею понесені у зв`язку з розглядом справи, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст. ст.. 10,12,81,259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , , ІНФОРМАЦІЯ_4 в період з 08 березня 2010 року по 16 січня 2020 року.
Визнати квартиру за адресою АДРЕСА_4 , автомобіль марки TOYOTA FYGO 2008 року випуску, червоного кольору, номер шасі НОМЕР_3 державний номерний знак НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_5 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 загальною площею 33.7 кв.м., житловою площею 17.2 кв.м .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину транспортного засобу автомобіля марки TOYOTA FYGO 2008 року випуску, червоного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , ,державний номерний знак НОМЕР_1 .
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ,

Відповідачі:

ОСОБА_2 місце проживання рф АДРЕСА_6 , РНОКПП невідомий,

ОСОБА_3 місце проживання рф, АДРЕСА_5 , РНОКПП невідомий.

ОСОБА_4 місце проживання рф, АДРЕСА_5 , РНОКПП невідомий.

Третя особа: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Лазоренко Ольга Вікторівна, місце знаходження м. Полтава, вул. Європейська 94.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 грудня 2023 року.

Суддя Ж.Кузіна