Справа №717/186/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді: Туржанського В.В.

при секретарі: Ковальчук А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Представник позивачки ОСОБА_3 подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду.

Представник відповідача: ОСОБА_22

Представники третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета

спору - органу опіки та піклування

Кельменецької селищної ради

Дністровського району Чернівецької області: ОСОБА_5

ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позов і пояснила, що ОСОБА_2 ухилявся від виховання та забезпечення ОСОБА_4 , не займався фізичним та духовним розвитком дитини. ОСОБА_4 переніс 22 операції. Під час лікування та реабілітації відповідач не допомагав сину. Підчас розгляду справи відповідач не змінив свою поведінку. Відповідач не підійшов до сина ні після засідання опікунської ради, ні після судових засідань. Допитана у якості свідка ОСОБА_1 дала суду показання про те, що вона та відповідач одружилися у 2012 році. У 2014 році ОСОБА_4 обгорів по вині батьків відповідача. Після цього ОСОБА_4 неодноразово лікувався і йому проводили операції. Відповідач приїжджав у лікарню двічі на тиждень, не хотів сидіти із сином. Після повернення позивачки та дитини із лікарні почалися конфлікти. ОСОБА_1 з сином переїхала жити до своєї матері, а потім разом із сином поїхала вчитися. У 2014 році шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний. ОСОБА_1 одночасно вчилася і працювала. Відповідач не цікавився сином, не відвідував його, хоча жив поруч. Відповідач не відвідує сина, не телефонує сину, не піклується про сина, не цікавиться його навчанням, не відвідував дитячий садок та школу, де навчається ОСОБА_4 . За час розгляду справи ОСОБА_2 не відвідував ОСОБА_4 , хоча був в смт Кельменці. Коштами на лікування ОСОБА_4 допомагала мати відповідача, яка казала, що це гроші від неї і жодного разу не сказала, що це гроші від ОСОБА_2 . У березні 2023 року відповідач вперше перерахував ОСОБА_1 2000 гривень. Жодний речей від ОСОБА_2 позивачка не отримувала. ОСОБА_7 з 2014 року брала ОСОБА_4 до себе додому на тиждень, але не кожний рік. ОСОБА_2 сина не відвідував. Один раз ОСОБА_2 подарував ОСОБА_4 іграшку. ОСОБА_2 не передавав позивачці кошти, речі або продукти харчування для ОСОБА_4 . Востаннє ОСОБА_4 був у ОСОБА_7 біля двох з половиною років тому. ОСОБА_7 просила зареєструвати ОСОБА_4 біля відповідача. В січні 2023 року ОСОБА_7 просила, щоб ОСОБА_1 подала позов про стягнення аліментів з ОСОБА_2 . ОСОБА_7 телефонувала, передавала кошти. Востаннє відповідач міг бачитися із ОСОБА_4 біля двох з половиною років тому.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що відповідач не піклується про сина, не підтримує його. Вихованням ОСОБА_4 займається ОСОБА_8 . Кошти надходили від ОСОБА_7 , а не від ОСОБА_2 . Відповідач не надав жодних доказів виконання своїх батьківських обов?язків.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав позов частково та пояснив, що визнає позов у частині вимоги про стягнення аліментів та заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. ОСОБА_2 стверджує, що відвідував ОСОБА_4 , бачився та спілкувався з ним. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно жили протягом біля одного місяця у батьків ОСОБА_2 . Потім між сторонами склалися неприязні відносини. ОСОБА_2 спілкувався із ОСОБА_4 у своїх батьків, брав його із собою. Як за часто це було не пам?ятає. Востаннє приблизно рік тому. ОСОБА_2 не телефонує сину, оскільки склалися неприязні відносини із позивачкою. До весни 2023 року ОСОБА_2 не працював і не мав коштів, тому гроші на утримання сина передавали його батьки. Машину, в якій обгорів ОСОБА_4 , запалив сам ОСОБА_4 . ОСОБА_2 купував сину одяг, телефон, планшет, велосипед. Подарунки ОСОБА_4 передавали батьки відповідача. ОСОБА_2 не займається вихованням сина, бо живе далеко. ОСОБА_2 не спілкується з сином через неприязні стосунки з позивачкою. У 2013 та 2014 роках ОСОБА_2 був з сином у лікарнях. Пізніше він не був з сином у лікарнях, бо не знав, що син знаходиться в лікарні. З моменту відкриття провадження у справі ОСОБА_2 не намагався поспілкуватися із ОСОБА_4 . У березні 2023 року ОСОБА_2 перерахував позивачці 2000 гривень. Коли у квітні 2023 року ОСОБА_2 спробував перерахувати кошти, він не зміг це зробити. ОСОБА_2 дійсно не цікавився навчання сина. Про стан здоров?я сина відповідач знав зі слів ОСОБА_7 .

Представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечує щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач не ухиляється від виконання батьківських обов?язків, утримує сина. ОСОБА_9 вважає необгрунтованим висновок органу опіки та піклування. Просить врахувати, що не обстежені матеріальні та побутові умови відповідача.

Представник Кельменецької селищної ради Білик Л.В. в судовому засіданні пояснила, що не має заперечень щодо задоволення позову.

Начальник служби у справах дітей Кельменецької селищної ради Грифлюк Р.І. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування.

Малолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що вважає правильним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки батько залишив його у два роки. ОСОБА_4 не бажає зустрічатися та спілкуватися з ОСОБА_2 , який йому не телефонує.

Свідок ОСОБА_10 дала суду показання про те, що знайома з ОСОБА_11 з 2015 року і жодного разу не бачила ОСОБА_2 . Син ОСОБА_10 та ОСОБА_4 товаришують і разом ходять на заняття з боротьби. ОСОБА_4 ніколи не розповідав про ОСОБА_2 . ОСОБА_4 називає своїм батьком ОСОБА_8 ОСОБА_8 постійно возить ОСОБА_4 на тренування та на змагання. Лікуванням ОСОБА_4 займаються ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_12 дала суду показання про те, що вона є рідною сестрою ОСОБА_8 . З 2014 року ОСОБА_12 жила з ОСОБА_1 в одній кімнаті, вони разом вчилися у медичному училищі. ОСОБА_2 слідок не знає і не бачила. ОСОБА_2 не відвідував ОСОБА_4 у гуртожитку, не забирав його з дитячого садочка. Свідок не бачила щоб ОСОБА_2 приймав участь у вихованні та утриманні ОСОБА_4 ОСОБА_4 виховують і утримують ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_13 дала суду показання про те, що знайома з ОСОБА_1 з 2015 року. Як тренер ОСОБА_13 тренувала ОСОБА_4 , який був забезпечений всім необхідним для занять. ОСОБА_4 жодного разу не згадував про ОСОБА_2 . На заняття ОСОБА_4 відвозили ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . ОСОБА_4 називає батьком ОСОБА_8 , який також був тренером Кельменецької ДЮСШ і працював разом із свідком.

Свідок ОСОБА_14 дала суду показання про те, що вона є матір?ю ОСОБА_8 . Донька ОСОБА_14 жила у гуртожитку в одній кімнаті із ОСОБА_1 , яка сама утримувала свого сина ОСОБА_4 ОСОБА_8 та ОСОБА_1 їздили на заробітки щоб оплатити операції ОСОБА_4 . З ОСОБА_4 залишалася ОСОБА_14 . ОСОБА_4 провели багато операцій. ОСОБА_4 називає батьком ОСОБА_8 . Коли свідок була з ОСОБА_4 в лікарні у м. Хмельницький, ОСОБА_2 його не відвідував. Свідок ніколи не бачила ОСОБА_2 , який не цікавиться життям ОСОБА_4 . ОСОБА_4 розповідав, що бабуся ОСОБА_15 давала подарунки. ОСОБА_4 утримують ОСОБА_8 та ОСОБА_1 . З серпня 2015 року ОСОБА_16 жодного разу не приїжджав в смт Кельменці до ОСОБА_4 . Свідок пам?ятає, що один раз ОСОБА_4 їздив на тиждень до свої бабусі ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_8 дав суду показання про те, що він є чоловіком позивачки і не знайомий із ОСОБА_2 . Свідок знайомий з позивачкою з 2015 року. ОСОБА_1 жила у гуртожитку в одній кімнаті з ОСОБА_12 , яка є рідною сестрою ОСОБА_8 . У 2017 році ОСОБА_8 та ОСОБА_1 одружилися. Свідок вперше побачив ОСОБА_2 на засіданні комісії. ОСОБА_2 не спілкувався із своїм сином. Реабілітацією і розвитком ОСОБА_4 займається ОСОБА_8 ОСОБА_4 утримують ОСОБА_8 та ОСОБА_1 ОСОБА_17 допомагала утримувати ОСОБА_4 . Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов?язків, жодного разу не відвідував ОСОБА_4 . Мати відповідача відвідувала ОСОБА_4 . Щороку до війни ОСОБА_17 влітку брала ОСОБА_4 до себе додому на кілька днів.

Свідок ОСОБА_18 дала суду показання про те, що знає ОСОБА_2 та його батьків. ОСОБА_4 періодично жив у ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_4 жив у ОСОБА_7 , свідок часто бачила ОСОБА_2 та ОСОБА_4 разом. Зі слів ОСОБА_7 свідку відомо, що ОСОБА_2 та йог батьки допомагали ОСОБА_4 коштами, а саме передавали кошти на лікування, збирали до школи.

Свідок ОСОБА_19 дала суду показання про те, що вона працює продавцем у приватного підприємця ОСОБА_7 . Свідок бачила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 купували речі ОСОБА_4 . Купували ОСОБА_4 телефон та планшет. Свідок бачила. Як ОСОБА_7 збирала посилку ОСОБА_4 . Свідок бачила ОСОБА_4 в с. Пасічна. Свідок бачила ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 разом біля трьох років тому. Зі слів ОСОБА_7 свідку відомо, що ОСОБА_1 заборонила ОСОБА_4 приймати посилку від ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2012 року. Сторони є батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Вказані обставини стверджуються рішенням Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2014 року по справі №676/8198/14-ц, копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 .

Позивачка 11 листопада 2017 року уклала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_20 .

Малолітній ОСОБА_4 зареєстрований та проживає разом з ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 займається його вихованням та утримує. ОСОБА_2 проживає окремо. ОСОБА_4 виховують та утримують ОСОБА_8 та ОСОБА_1 . Вказані обставини стверджується показаннями ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , довідкою Кельменецької селищної ради №28 від 03 січня 2023 року.

Відповідач ОСОБА_2 жодного разу не відвідував заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №2 смт Кельменці, який відвідував ОСОБА_4 . ОСОБА_2 не цікавився вихованням та здоров?ям ОСОБА_4 . Вказана обставина стверджується довідкою №01 від 04 січня 2023 року виданої закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №2 смт Кельменці.

Відповідач ОСОБА_4 не відвідував Кельменецький ліцей-опорний заклад у якому навчався ОСОБА_4 , не приймав участі у його навчанні і вихованні. Вказана обставина стверджується характеристикою ОСОБА_4 виданою Кельменецьким ліцеєм-опорним закладом №01/07-07 від 04 січня 2023 року.

Відповідач ОСОБА_2 не відвідував Спеціалізовану загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №27 м. Хмельницького, у якій навчається ОСОБА_4 . Вказана обставина стверджується листом Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №27 імені Дмитра Івана м. Хмельницького №01-41/13 від 11 січня 2023 року.

ОСОБА_4 є дитиною - інвалідом. Вказана обставина стверджується медичним висновок №206 від 07 липня 2022 року КП «Хмельницька міська дитяча лікарня ХМР».

Згідно висновку виконавчого комітету Кельменецької селищної ради від 17 березня 2023 року, виконавчий комітет Кельменецької селищної ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його сина ОСОБА_4 .

Суд відхиляє як докази надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_4 копії квитанцій виданих акціонерним товариством комерційний банк „ПРИВАТБАНК". Зокрема платником у таких квитанціях зазначена ОСОБА_7 належні докази того, що ОСОБА_4 перераховувала позиваці кошти ОСОБА_2 за його дорученням у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи досліджені судом докази, суд вважає, що ОСОБА_2 не піклується про духовний і фізичний розвиток свого сина ОСОБА_4 , не надає матеріальної допомоги на його утримання, не спілкується з сином та не цікавиться його здоров`ям, життям, інтересами, що свідчить про його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказана обставина стверджується дослідженими судом письмовими доказами та показаннями позивачки допитаної у якості свідка та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 .

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

Обставини цієї справи не свідчать про злісне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Суд враховує, що відповідач після відкриття провадження у справі надав у добровільному порядку кошти на утримання сина, що визнається самою позивачкою, відповідач виявляє бажання брати участь в утриманні сина, у тому числі платити аліменти.

З урахуванням встановлених судом обставин справи, поведінки обох батьків, між якими існує особистісний конфлікт, з огляду на необхідність забезпечення якнайкращих інтересів дитини, зокрема в частині її права на спілкування з обома батьками та збереження зв`язків із сім`єю, суд важає відсутніми підстави для застосування до відповідача такого крайнього (виняткового) заходу впливу, як позбавлення батьківських прав.

Розірвання сімейних зв`язків можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49). Наявності таких обставин у цій справі не доведено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволені позовної вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав слід відмовити, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виконання обов`язків з виховання сина.

При цьому суд враховує бажання відповідача відновити спілкування з сином, бажання відповідача змінити свою поведінку, а тому суд вважає необхідним в інтересах ОСОБА_4 , надати можливість батькові та сину налагодити їх родинні стосунки.

На думку суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача не містить обгрунтованого висновку по застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відповідача.

Згідно до ч.6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що в даному випадку висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину.

Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини сторін. Згідно вимог ст. 181 СК України ОСОБА_1 має право на отримання аліментів від відповідача ОСОБА_2 у частці від його доходу або у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Дане право ОСОБА_1 порушується відповідачем, оскільки останній не утримує матеріально свою дитину.

Згідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини.

Суд також враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 січня 2023 року складає 2272 гривні.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні з позивачкою зобов`язаний нести витрати на утримання сина сторін.

Згідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В порушення вимог ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що він на належному рівні матеріально утримує дитину та забезпечує сина відповідно до частки своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України.

Також в порушення вимог ЦПК України відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, що він має незадовільний стан здоров`я та має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб.

Суд вважає безпідставною вимогу позивачки про визначення розміру аліментів у розмірі не меншому, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення аліментів слід задовольнити частково.

Згідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що заява надійшла до суду 01 лютого 2023 року.

Суд вважає, що по справі слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць в розмірі прожиткового мінімуму для дитини старше шести років .

Згідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підставі ст. ст. 150,155, 164, 179 - 183, 186, 191 СК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 01 лютого 2023 року і до повноліття ОСОБА_4 .

У задоволені позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання ОСОБА_4 .

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, в сумі 1416 (одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 50 (п?ятдесят) копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 30 червня 2023 року.

Суддя: