КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Невідомої Т.О.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Редевич Оксани Миколаївни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства «Українська залізниця» (АТ «Укрзалізниця»), на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року, постановлене під головуванням судді Коробенка С.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,-

встановив:

У грудні 2022 року АТ "Українська залізниця" звернулось до суду з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ "Українська залізниця" про визнання недійсним трудового договору в частині строку його дії, визнання трудового договору укладеним на невизначений строк, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 квітня 2019 року скасовано.

Визнано недійсною умову трудового договору №215 від 01 грудня 2017 року про встановлення строку дії трудового договору з 05 грудня 2017 року по 04 грудня 2018 року, яка закріплена в пункті 8.1 трудового договору.

Визнано трудовий договір №2015 від 01 грудня 2017 року таким, що укладений на невизначений строк від дати його укладення.

Визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ "Укрзалізниця" від 26 листопада 2018 року №2378/ос про звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора філії "Пасажирська компанія" ПАТ "Укрзалізниця".

Стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 грудня 2018 року по день поновлення на роботі.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року з АТ "Укрзалізниця" стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 05 грудня 2019 року по 04 листопада 2019 року за час вимушеного прогулу у розмірі 621 571,40 гривень.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 квітня 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року скасовано, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 квітня 2019 року залишено в силі.

Вказує, що 19 листопада 2019 року ОСОБА_1 отримано виконавчий лист в частині стягнення з АТ "Укрзалізниця" 621 571,40 гривень, на підставі якого 04 грудня 2019 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_2.

В межах зведеного виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 на підставі платіжної вимоги від 05 грудня 2019 року про примусове списання коштів з АТ "Укрзалізниця", грошові кошти у розмірі 621 571,40 гривень стягнуті з АТ "Укрзалізниця".

Згідно з платіжним дорученням №5157 від 12 березня 2020 року стягнуті з АТ "Укрзалізниця" кошти у розмірі 621 571,40 гривень державним виконавцем Відділу перераховані на рахунок ОСОБА_1 .

Вказує, що оскільки постанова Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року та додаткова постанова Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року скасовані, відтак правова підстава, на підставі якої з АТ "Укрзалізниця" стягнуто 621 571,40 гривень відпала.

Мотивуючи наведеним, з посиланням на статтю 1212 ЦК України, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Українська залізниця" безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 621 571,40 гривень.

Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Редевич О.М., яка діє в інтересах АТ "Українська залізниця", подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права (ст. 2, 4, 5 ,236 ЦПК України) та неправильне застосування норм матеріального права (ст. 16, 1212 ЦК України).

Звертає увагу, що законодавчих перешкод для задоволення цього позову не було, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, фактично позбавив позивача права на захист своїх порушених прав.

Вказує, що після прийняття Київським апеляційним судом постанови від 28 липня 2022 року у справі №760/408/19, якою залишено без змін ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення, єдиним способом захисту порушених прав АТ "Укрзалізниця" є подання позову про стягнення безпідставно набутого майна.

Вказує, що законодавство не передбачає, що може бути лише один ефективний та належний спосіб захисту та/або порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За певних законодавчих умов, позивач може скористатись іншим не менш ефективним способом захисту, якщо він відповідно до умов законодавства призводить до досягнення мети - захисту права та/або інтересу.

Вказує, що оскільки поворот виконання судового рішення, передбачений статтею 444 ЦПК України, не є ефективним способом захисту порушеного права у спірних правовідносинах, відтак позивач обрав інший, ефективний спосіб захисту, який не суперечить Закону та передбачений статтями 16, 1212 ЦК України.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

28 вересня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

Уважає, що апеляційна скарга не містить законних та обґрунтованих підстав для скасування рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року.

Вказує, що посилання скаржника на ухвалу Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі №592/11227/20 не підлягають врахуванню в обставинах трудового спору у справі №760/18151/22.

Вказує, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2021 року у задоволенні заяви АТ "Укрзалізниця" про поворот виконання рішення суду відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року вищевказану ухвалу залишено без змін.

Звертає увагу, що у своєму рішенні від 28 липня 2022 року колегія суддів Київського апеляційного суду зазначила, "що АТ "Укрзалізниця" була здійснена підміна понять, оскільки середній заробіток дійсно не є заробітною платою працівника і не регламентується умовами укладеного між робітником та роботодавцем трудового договору".

Уважає, що АТ "Укрзалізниця" всупереч твердженням в позовній заяві від 02 грудня 2022 року вже зверталось до суду щодо стягнення з відповідача даних грошових коштів у даних правовідносинах та за тих же обставин. Судом вже розглянуті дані вимоги та постановлено рішення. Відтак, ОСОБА_1 уважає, що АТ "Укрзалізниця" звертається до суду з позовом щодо обставин, які встановлені рішенням суду у цивільній справі №760/408/19, що набрало законної сили, та відповідно до норми частини 4 статті 82 ЦПК України не доказуються при розгляді іншої справи.

Вказує, що законодавець чітко визначає, що поворот виконання рішення щодо стягнення виплат, що випливають з трудових правовідносин, не допускається. За винятком випадку, коли скасоване рішення ґрунтувалось на підроблених позивачем неправдивих відомостях або поданим ним підроблених документах.

Вказує, що із змісту норм частини 2 статті 445 ЦПК України, статті 239 КЗпП України, статті 1215 України, позиції Верховного Суду, не має правових підстав для зобов`язання відповідача повернути грошові кошти за скасованим судовим рішенням.

Мотивуючи наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Шапалова І.О. доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок, що у справі, що переглядається, грошові кошти в сумі 621 571,40 грн були набуті ОСОБА_2 на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасоване. Суд вказав, що належним способом захисту порушених прав є звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення у порядку, передбаченому статтею 444 ЦПК України.

При цьому, суд зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що позивач скористався даним процесуальним правом, подав заяву про поворот виконання, яка у встановлений спосіб була розглянута. Той факт, що у задоволенні такої заяви було відмовлено, не породжує права позивача на застосування такого способу захисту прав, як стягнення безпідставно набутих коштів у порядку статті 1212 ЦК України, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

З матеріалів справи установлено, що у січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання договору у частині строку його дії недійсним та визнання його укладеним на невизначений строк, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 24-28).

Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсною умову трудового договору № 215 від 01 грудня 2017 року, що укладений між ПАТ «Українська залізниця» та ОСОБА_1 про встановлення строку дії трудового договору з 05 грудня 2017 року до 04 грудня 2018 року, яка закріплена в пункті 8.1 трудового договору № 215 від 01 грудня 2018 року з моменту укладання трудового договору № 215 від 01 грудня 2017 року.

Визнано трудовий договір № 215 від 01 грудня 2017 року, що укладений між ПАТ «Українська залізниця» та ОСОБА_1 безстроковим, що укладений на невизначений строк від дати його укладення, - з 01 грудня 2017 року.

Визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ «Українська залізниця» № 2378/ос від 26 листопада 2018 року про звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця», перейменованого КМУ в АТ "Українська залізниця".

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця», перейменованого КМУ в АТ "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 грудня 2018 року по день поновлення на роботі (а.с. 29-43).

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 грудня 2018 року по 04 листопада 2019 року у розмірі 621 571,40 грн (а.с. 44-47).

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коваль Л.І., НОМЕР_2 від 04 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №760/408/19 виданого 19 листопада 2019 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з АТ "Українська залізниця" на користь ОСОБА_3 середнього заробітку в період з 05 грудня 2019 року по 04 листопада 2019 року в сумі 621 571,40 гривень за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі (а.с.8).

Постановою державного виконавця від 04 грудня 2019 року виконавче провадження НОМЕР_2 приєднано до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1 (а.с. 9-10).

Згідно платіжної вимоги НОМЕР_1 від 05 грудня 2019 року з АТ "Українська залізниця" стягнуто 32 692 796,78 гривень в рамках зведеного виконавчого провадження (а.с. 21).

Згідно даних платіжного доручення №5157 від 12 березня 2020 року 621 571,40 гривень перераховано на рахунок ОСОБА_3 . У графі призначення платежу вказано "НОМЕР_2; кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача" (а.с. 23).

Постановою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року касаційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволено. Постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року скасовано, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2019 року залишено в силі (а.с. 48-64).

З даних, що містяться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень убачається, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року у справі №760/408/19 в задоволенні заяви представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поворот виконання постанови Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про визнання недійсним трудового договору в частині строку його дії, визнання трудового договору укладеним на невизначений строк, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» залишено без задоволення. Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року залишено без змін.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша).

Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга).

Положення цієї статті застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (частина третя вказаної статті).

Разом з цим відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

У справі, що розглядається, відповідач отримав грошові кошти за рішенням суду.

Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення - процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не перетинаються та регулюються різними нормами права.

Тлумачення статті 1215 ЦК України свідчить, що вона є нормою матеріального права, а відтак не може бути застосована у випадку розгляду питання про поворот виконання рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з частиною дев`ятою статті 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 445 ЦПК України передбачені особливості повороту виконання в окремих категоріях справ. Зокрема, у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (частина перша статті 446 ЦПК України).

Отже, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки грошові кошти набуті ОСОБА_1 на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасовано, належним способом захисту є звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення у порядку, передбаченому статтею 444 ЦПК України, відтак суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про стягнення безпідставно набутих коштів у порядку статті 1212 ЦК України.

Посилання скаржника на ту обставину, що ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 8 грудня 2021 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року, відмовлено у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду, відхиляються апеляційним судом, оскільки вказане само по собі не є підставою для стягнення таких коштів як безпідставно набутих із викладених вище підстав.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Редевич Оксани Миколаївни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства «Українська залізниця» (АТ «Укрзалізниця»), залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 25 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

Т.О. Невідома