Справа № 447/3950/21 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 22-ц/811/992/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Назар Х.Б.;

адвоката Васечка Ю.А. представника позивача ОСОБА_1 ;

адвоката Новосядло В.Р.

представника ПрАТ «СК «Універсальна»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 14 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства (ПрАТ) «Страхова компанія «Універсальна», у якому просив стягнути зі згаданого відповідача на користь позивача 1 131 966 грн. 28 коп. страхового відшкодування, а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 26.02.2022 року між позивачем ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Універсальна» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3111/215/008883, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «VOLVO ХC90» (в подальшому «Договір страхування»). Вигодонабувачем за Договором № 3111/215/008883 визначено Акціонерне товариство "КРЕДОБАНК", оскільки транспортний засіб «VOLVO ХC90», номерний знак НОМЕР_1 (в подальшому «застрахований автомобіль»), придбано на умовах кредитного договору №32240/2020 від 26 червня 2020 року.

30.12.2020 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого автомобіля, внаслідок якої згаданий автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень. На місці ДТП працівниками поліції було складено протоколи за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

21.01.2021 року постановою Миколаївського районного суду Львівської області у справі № 447/40/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

05.02.2021 постановою Миколаївського районного суду Львівської області по справі №447/39/21 встановлено відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та закрито провадження у справі. Судом було встановлено, що на місці ДТП працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у приміщенні закладу охорони здоров`я, чим порушили порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності. Після ДТП ОСОБА_1 у КНП «Новороздільська міська лікарня» здав аналіз крові на предмет виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 29.01.2021 року зразки крові були доставлені до КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ», де спеціалістами 01.02.2021 року був складений висновок №2/2021-т про відсутність в крові ОСОБА_1 етилового, метилового, бутилового чи амілового спирту.

20.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідач 06.09.2021 року листом за вих. №3448/24-001 повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування: з посиланням на те, що ОСОБА_1 , керуючи застрахованим автомобілем «VOLVO ХC90», порушив підпункти 3.1.2 та 3.1.7 пункту 3.1. Договору страхування. Позивач відмову у виплаті страхового відшкодування вважає незаконною, оскільки відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, встановлено постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 05.02.2021 року у справі №447/39/21, яка набрала законної сили і має преюдиційне значення для інших судів, підприємств установ та організацій.

21.10.2021 року ОСОБА_1 повністю сплатив заборгованість за кредитним договором №32240/2020 від 26.06.2020 року.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 64-р/86/2 ринкова вартість транспортного засобу марки ««VOLVO ХC90», н.з. НОМЕР_1 , складає 1 849 646 грн. 28 коп., а згідно даних ТОВ «Аудатекс Україна» вартість залишків знищеного внаслідок ДТП транспортного засобу марки «VOLVO ХC90» складає 717 680 грн., а відтак розмір страхового відшкодування становить 1 131 966 грн. 28 коп., які і є предметом позовних вимог (а.с. 1-4).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 1 131 966 грн. 28 коп. страхового відшкодування.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» в дохід ждержави 11 319 грн. 66 коп. судового збору.

Визначено представникам сторін п`ятиденний строк з дня отримання копії рішення для заявлення вимог про компенсацію витрат (а.с. 142-144).

Дане рішення оскаржила представник відповідача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що наявність постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 05.02.2021 року про закриття за відсутністю складу адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП є достатньою та самостійною підставою щодо виплати відповідачем на користь позивача страхового відшкодування, оскільки така позиція суду призводить до порушення та неправильного застосування норм матеріального права, зокрема щодо обов`язковості умов Договору (в даному випадку Договору страхування).

Також вважає помилковим висновок суду про те, що відмова позивача від проходження огляду на стан сп`яніння на місці ДТП, яка була зафіксованою працівниками поліції, не суперечить умовам Договору страхування.

Вважає, що судом першої інстанції було проігноровано висновки Верховного Суду у справах з аналогічних правовідносин (а.с. 163-167).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, задоволення позовних вимог суд мотивував тим, що ПрАТ «СК «Універсальна» відмовою у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування порушило свої зобов`язання за Договором страхування, «оскільки помилково дійшло до висновку про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, відкинувши при цьому обставини, встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення, яке набрало законної сили».

Колегія суддів вважає, що вищенаведені висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається усіма учасниками справи те, що:

-26 червня 2020 року між ОСОБА_1 та ПАТ «СК «Універсальна» укладений договір добровільного страхування наземного транспорту (далі «Договір»), за яким застраховано автомобіль «VOLVO ХC90», номерний знак НОМЕР_1 , і яким сторонивизначили, що:

oне визнаються страховими випадками і, відповідно, не підлягають страховому відшкодуванню збитки у разі вчинення страхувальником, його представником, водієм, особою, допущеною до керування ТЗ, або іншими особами за їх вказівкою перелічених нижче дій: 3.1.7 здійснення страхувальником, водієм, особою, допущеною до керування ТЗ, зокрема, відмова від освідчення на наявність алкогольного, токсичного, наркотичного сп`яніння тощо (пункту 3.1 договору);

oосновними документами, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір, при настанні страхового випадку за ризиком «ДТП», збитків є довідка поліції (оригінал) встановленого зразка, завірена круглою печаткою, яка містить інформацію про обставини страхового випадку, наявність (відсутність) алкогольного, токсичного або наркотичного сп`яніння у водія, відомості про винуватця ДТП, а також за вимогою страховика або у разі неможливості отримання зазначеної довідки, - постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, в якій вказана винна особа (підпункт 8.1.1.2 пункту 8.1) (а.с. 5-9);

-30 грудня 2020 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп відбулася ДТП за участю застрахованого автомобіля, внаслідок якої згаданий автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень (а.с. 62-73);

-21 січня 2021 року постановою Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП;

-05 лютого 2021 року постановою Миколаївського районного суду Львівської області провадження в справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 статті 130 КУпАП, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 11);

-20 квітня 2021 року позивач подав відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 30 грудня 2020 2017 року (а.с. 13);

-06 вересня 2021 року відповідач відмовив у визнанні випадку страховим та виплаті відшкодування на підставі пункту 3.1.7 договору (виключення зі страхових випадків - відмова від освідчення на наявність алкогольного, токсичного, наркотичного сп`яніння), оскільки відповідно до протоколу, складеного поліцейськими при виїзді на місце ДТП, ОСОБА_1 відмовився від перевірки на стан сп`яніння (а.с. 14-16).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Як стверджується матеріалами справи, зокрема доводами позовної заяви і вищезгаданою постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 05 лютого 2021 року, позивачем ОСОБА_1 визнається та обставина, що після ДТП 30 грудня 2020 року від проходження експертизи він відмовився, посилаючись на те, що перебував у «глибокому шоковому стані, викликаним пошкодженням як власного нещодавно придбаного транспортного засобу, так і двох інших дороговартісних транспортних засобів».

В той же час, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував те, що одним із фундаментів, на якому базується цивільне право, є обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Також суд не дав належної оцінки тому, що умовами договору передбачено підтвердження факту наявності/відсутності алкогольного, токсичного або наркотичного сп`яніння у водія довідкою поліції.

Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у висновках, які викладені у постановах Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі №757/39725/19; від 19 серпня 2019 року у справі № 569/6516/15-ц (провадження № 61-29042св18), від 26 лютого 2019 року у справі №910/10638/18 та інших (а.с. 194-211), а у відповідності до частини 4 статті 263 ЦПК України ці висновки відлягають до врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимогза їх безпідставністю та необґрунтованістю.

ЦПК України також встановлено, що:

- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 та 3 статті 133);

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (статті 137);

- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137);

- суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);

- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137).

Для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання цієї правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги (або обов`язку такої оплати; п.1 ч.2 статті 137 ЦПК).

Як стверджується матеріалами справи, представниця відповідача подала до суду першої інстанції відзив на позов, у якому зазначає, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить 55 000 грн.

Представниця відповідача в порядку надання останньому професійної правничої допомоги приймала особисту участь у судових засіданнях, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, на підставі Договорів про надання правової допомоги (копії яких є наявними у матеріалах справи) і до її заяв про стягнення витрат на професійну правничу допомогу долучено відповідні докази про надання такої допомоги нею, саме як адвокатом, та докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що вже сплачена відповідачем в сумі 12 000 грн. (а.с. 145-154).

Натомість, позивачем та його представниками так і не було подано до суду першої інстанції клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та (або) доводів і доказів про неспівмірність цих витрат, і судом першої інстанції додатковим рішенням суду від 23 березня 2023 року було відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача понесених останнім витрат на правничу допомогу в сумі 12 000 грн. лише з тих підстав, що позов до відповідача було задоволено (а.с. 156).

Відсутність поданих до суду першої інстанції клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та (або) доводів і доказів про неспівмірність цих витрат, унеможливлює вирішення судом питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених стороною відповідача у першій інстанції, оскільки (ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності) суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, з власної ініціативи.

Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 454/3919/18 (провадження № 61-13848св21) і в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України є обов`язковою для суду апеляційної інстанції.

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяв представниці відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача 12 000 грн. понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу на стадії розгляду даної справи судом першої інстанції.

В той же час, вже на стадії апеляційного розгляду справи стороною позивача було подано до суду письмові Заперечення на заяву представниці відповідача про компенсацію витрат на правничу допомогу, у якій остання просить такі витрати на стадії апеляційного розгляду справи стягнути в сумі 40 000 грн.

З урахуванням доводів, які наведені у заяві представниці відповідача (апелянта) про стягнення з позивача 40 000 грн. витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи (а.с. 212-237), а також доводів, які наведені у Запереченнях представника позивача на цю заяву представниці відповідача (а.с. 238-243), колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлена сума витрат відповідача на правничу допомогу підлягає до стягнення з позивача лише частково, а саме: також у розмірі 12 000 грн., оскільки вважає співмірними обсяги робіт, виконані представницею відповідача, як адвокатом, та час, витрачений нею на виконання цих робіт, на стадії як розгляду даної справи судом першої інстанції, так і на стадії її розгляду судом апеляційної інстанції.

Відтак, до стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача підлягає 24 000 (12 000 + 12 000) грн. 00 коп. понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу.

При подачі апеляційної скарги відповідач сплатив судовий збір у розмірі 16 980 грн. 00 коп. (а.с. 168).

Оскільки апеляційна скарга ПрАТ «СК «Універсальна» стосовно позовної вимоги про стягнення страхового відшкодування підлягає задоволенню, а позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати зі сплати судового збору, понесені ПрАТ «СК «Універсальна», слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» частково задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 14 березня 2023 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (; 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 9) 24 000 (двадцять чотири тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Універсальна» (; 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 9) судові витрати у розмірі 16 980 (шістнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 03 липня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.