Справа № 283/746/20
Провадження №2/283/8/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

22 грудня 2023 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Рябченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 01.06.2019 року в розмірі 12920,08 доларів США, яка виникла станом на 01.04.2020 року і складається з:

-основного боргу в розмірі 12000 доларів США;

- 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, в розмірі 120,08 долара США;

-пені в розмірі 800 доларів США.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 01.06.2019 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, що підтверджується розпискою. Відповідно до умов договору ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 позику в розмірі 12000 доларів США, а останній зобов?язувався повернути кошти до 01.12.2019 року. Також відповідач зобов?язувався у разі несвоєчасного повернення боргу сплатити ОСОБА_3 пеню в розмірі 200 доларів США за кожен місяць прострочення.

Однак відповідач не виконав своє зобов`язання. Станом на 01.04.2020 року строк прострочення становить 4 місяці (або 122 дні). Таким чином, крім боргу, відповідач повинен сплатити пеню в розмірі 800 доларів США та 3% річних від простроченої суми, що становить 120,08 доларів США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_3 помер. У зв?язку з цим ухвалою суду від 03.03.2023 року був залучений його правонаступник дочка ОСОБА_1 .

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надіслав та не подав відзив на позовну заяву. У зв`язку з цим справа розглядається за правилами статей 280-284 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно розписки від 01.06.2019 року ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_3 12000 доларів США (а.с. 5). Даний борг ОСОБА_2 зобов`язувався віддати до 01.12.2019 року. Також за кожен місяць прострочення зобов?язувався сплатити пеню в розмірі 200 доларів США.

Вищевказані документи свідчать про те, що між сторонами склались договірні відносини позики, які регулюються §1 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 1046-1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Станом на 01.04.2020 року відповідач кошти не повернув. Прострочення становить 4 місяці. У зв?язку з цим він повинен крім суми позики виплати позивачу пеню в розмірі 800 доларів США (4 місяці х 200 доларів США) та 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, що становить 120,08 долара США (12000 доларів США : 100% х 3% : 365 днів).

Однак суд враховує, що відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За вимогами ЦК України склад спадщини має певні особливості: у порядку спадкування переходять лише ті права та обов`язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; права та обов`язки спадкодавця переходять до правонаступників як єдине ціле з урахуванням усіх забезпечувань та обтяжень.

Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті і немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не установлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, якщо вони нерозривно пов`язані з його особою й у зв`язку з цим не можуть бути виконані іншою особою.

Частиною другою статті 1230 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

Отже, ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_3 має право лише на стягнення суми позики в розмірі 12000 доларів США, і не має права на стягнення 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, та пені, оскільки ці кошти не були присуджені судом ОСОБА_3 за його життя.

До такого ж висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.02.2020 року (справа № 750/2000/18; провадження № 61-38514св1).

За таких обставин суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01.06.2019 року в розмірі 12000 доларів США та відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення 3% річних та пені.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, як інвалід 2 групи.

Керуючись ст. ст. 209-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 625, 1049, 1054, 1216, 1218, 1219, 1230 Цивільного кодексу України,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01.06.2019 року в розмірі 12000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.12.2023 року становить 451156 гривень 80 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 4511 гривень 57 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. О. Тимошенко