ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/349/21 Номер провадження 22-ц/814/376/23Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л. Є. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Кузнєцової О.Ю.

при секретарі Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка" на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 01 червня 2022 року ухваленого у складі головуючого судді Петренко Л.Є., повний текст судового рішення виготовлено 03.06.2022 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "ім. Довженка" до ОСОБА_1 про визнання недійсною угоди про дострокове розірвання договорів оренди землі, витребування із незаконного володіння земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночки О.В. про припинення іншого речового права.

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У квітні 2021 ТОВ "Агрофірма «ім.Довженка» звернулося до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 у якому просило:

-визнати недійсною угоду про розірвання договору оренди землі від 01 січня 2013 року, яка укладена 13 вересня 2017 року між ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» та ОСОБА_1 , щодо земельної ділянки, кадастровий номер :00:001:0323,

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0323, площею 3,116 га та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночки О.В. індексний номер 49877377 від 27.11.2019 року щодо припинення іншого речового права (права оренди) ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» відносно земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0323, та поновити відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині права оренди вказаної земельної ділянки позивачем на підставі вищевказаного договору оренди.

Позов мотивовано тим, що між ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» та ОСОБА_1 01.01.2013 укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,1163 га, яка знаходиться на території Надеждинської сільської ради, кадастровий № :00:001:0323, для ведення товарного с/г виробництва. Строк дії договору 10 років, з наданням переважного права поновлення договору на новий строк. Право оренди зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію від 11.08.2014.

В той же час, 06.02.2020 з інформації з Державного реєстра речових прав, ТОВ «ім.Довженка» стало відомо, що приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В. 27.11.2019 внесено до реєстру запис про припинення іншого речового права (права оренди) ТОВ «ім.Довженка» щодо оренди земельної ділянки кадастровий № :00:001:0323. В реєстрі зазначено, що підставою для прийняття такого рішення є угода про розірвання договору оренди землі від 01.01.2013.

Позивач вказує на те, що угода про дострокове розірвання договору оренди землі є сфальсифікованою, оскільки як встановлено в ході інвентаризації договорів, угода про розірвання договору оренди до центрального офісу «Астарта-Київ» не передавалась.

Також ОСОБА_1 не звертався з вимогою про розірвання договору до фахівця з роботи з пайовиками, що підтверджується журналами вхідної кореспонденції. Проект угоди про розірвання договору оренди працівниками позивача не складався. Сама угода про розірвання договору оренди не зареєстрована в обліковій базі «1С-8».

Зазначає, що оскаржувана угода була сфальсифікована, шляхом проставлення на ній минулої дати - 13.09.2017 та реального проставлення відповідачем підпису на ній лише в 2019 році. Єдиною особою уповноваженою на підписання договорів, пов`язаних з орендою земельних ділянок, є генеральний директор ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» - Жилін С.В., який спірної угоди не укладав та не підписував.

Окрім цього на фальсифікацію угоди вказує й відсутність у позивача оригіналу примірника оскаржуваної угоди, що свідчить про відсутність у останнього волевиявлення на її укладання.

Вказує на те, що державна реєстрація припинення іншого речового права проведена державним реєстратором на підставі недійсної Угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки та порушення вимог Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», а тому рішення про державну реєстрацію припинення таких прав підлягає скасуванню.

Ухвалою Шишацького районного суду від 05 квітня 2021 року дана справа передана за підсудністю до Диканського районного суду Полтавської області. (т.1 а.с.203).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 01 червня 2022 року в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "ім. Довженка" до ОСОБА_1 про визнання недійсною угоди про дострокове розірвання договорів оренди землі, витребування із незаконного володіння земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночки О.В. про припинення іншого речового права відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано недоведеністю позивачем підстав визнання правочину недійсним та скасування його державної реєстрації.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка», не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у позивача було відсутнє волевиявлення на укладення угод про розірвання договорів оренди землі, а спірні правочини є підробленими, адже укладені внаслідок зловмисної домовленості колишнього керівника товариства з орендодавцем.

Вказує, що суд порушив принцип змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), оскільки зазначив, що саме позивач повинен довести законність та обґрунтованість своїх вимог, та фактично звільнив відповідача від обов`язку доказування факту існування спірної угоди.

На думку скаржника, у зв`язку з ненаданням відповідачем оригіналів спірних угод на вимогу суду, тобто ухилення від подання доказів, суд повинен був визнати той факт, що спірні угоди не були підписані між ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» та ОСОБА_2 , що є підставою для визнання її недійсною з підстав їх підроблення.

Вказує, що у спірних угодах відсутні істотні умови договору, а саме відсутня конкретна дата розірвання договору, кадастровий номер земельної ділянки, її площа та місце розташування.

Також апелянт зазначає, що розірвання спірних договорів відбулося з порушенням Регламенту процесів взаємодії з власниками земельних ділянок, що діє на підприємстві.

Крім того звертає увагу, що жодних дій спрямованих на дострокове розірвання договорів оренди землі позивач не вчиняв та належним чином виконував свої обов`язки.

Вважає, що сторони спірної угоди дійшли до зловмисної домовленості з метою нанесення збитків позивачу, який не знав та не міг знати про припинення дії договору оренди землі та виконував свої обов`язки, обробляв землю та ніс витрати за користування землею.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ПЛ № 053885, належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.120 га, яка розташована на території Надеждинської сільської ради (а.с.28 том 1).

01.01.2013 між ТОВ «Агрофірма «ім.Довженка» в особі директора ВП «Балясне» Шаповала В.В. та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв у платне, строкове користування на 10 років земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.1163 га, яка розташована на території Надеждинської сільської ради (а.с. 17-20 том 1).

Як вбачається з п.37 вказаного Договору, дія договору припиняється за взаємною згодою сторін; за рішенням суду.

Відповідно до акту приймання - передачі вказаної земельної ділянки в оренду, що є додатком до Договору оренди землі від 01.01.2013, ОСОБА_1 , як орендодавець, передав орендарю - ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» у строкове, платне користування, належну йому земельну ділянку (а. с. 21 том 1).

11.08.2014 право оренди обумовленої вище земельної ділянки за ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» зареєстровано в державному реєстрі, що підтверджується інформацією з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 15 том 1).

13.09.2017 між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» в особі генерального директора Скочка В.М. укладено Угоду про розірвання Договору оренди землі від 01.01.2013, згідно яких сторони дійшли взаємної згоди про те, що з моменту набуття чинності цієї Угоди, сторони не вважають себе обтяженими будь - якими правами і обов`язками, що випливали з Договору оренди землі та не мають одна до одної будь - яких претензій з приводу виконання Договору оренди землі. Дана Угода набирає чинності після її підписання Сторонами. Відповідно до п. 4 даної угоди визначено, що вона складена у 2-х примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендаря, а другий в орендодавця (а.с.237 том 1).

Також між вищевказаними сторонами укладено Акт приймання-передачі земельної ділянки, як Додаток до угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної частки (паю) від 01.01.2013, відповідно до якого ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» в особі генерального директора Скочка В.М. передав, а ОСОБА_1 прийняв із строкового користування земельну ділянку площею 3,1163 га в належному стані, претензій сторони не мають (а.с.238 том 1).

В подальшому, 22.11.2019 на підставі Угоди про розірвання договору оренди землі б/н від 13.09.2017 приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночка О.В. зареєстрував факт припинення за ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» права на оренду, належної відповідачу ОСОБА_1 , земельної ділянки, про що вніс відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 239 том 1).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про їх недоведеність належними та допустимими доказами, а тому відсутність підстав для їх задоволення.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Згідно статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Разом із тим, визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі врегульовані спеціальним законом, яким є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається в письмовій формі і за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно частини 1-3 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Частинами 1-3 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України) обов`язок доказування обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався, зокрема, на те, що угоди про розірвання договорів оренди землі укладені від імені орендаря особою, яка не мала відповідних повноважень, поза волею ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка».

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив такі доводи позивача з огляду на те, що при підписанні оспорюваних угод ОСОБА_3 діяв на підставі Статуту товариства в межах повноважень генерального директора ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка».

Судом правильно встановлено, що відповідно до пункту 19.5 Статуту ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка», затвердженого загальними зборами учасників протокол №05/18/2016 від 18 травня 2016 року, генеральний директор без доручення діє від імені товариства, у тому числі укладає договори та інші угоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 911/2129/17 (провадження № 12-45гс19) пункт 6.18. зроблено висновок про те, що за змістом частин першої, третьої та четвертої статті 92 ЦК України, частин першої та другої статті 89 ГК України, пункта 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» орган юридичної особи, який діє одноособово, має повноваження щодо представництва юридичної особи (з можливістю їх обмеження відповідно до установчих документів чи закону), створює, змінює припиняє цивільні права та обов`язки юридичної особи, тому підпадає під поняття представництва, наведене у статті 237 ЦК України.

На час укладення оспорюваної угоди від 13 вересня 2017 року ОСОБА_3 був генеральним директором ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка», доказів обмеження його повноважень матеріали справи не містять, отже підписання ним угоди про розірвання договору оренди землі свідчить про належне волевиявлення сторони правочину та створює для юридичної особи - орендаря правові наслідки припинення орендних правовідносин з орендодавцем ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України).

Частиною 1 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини третьої статті 31 ЗаконуУкраїни «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (стаття 654 ЦК України).

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Встановлено, що сторони в належній формі досягли згоди про розірвання договорів оренди землі, що відповідає вказаним нормам матеріального права та не суперечить погодженому сторонами пункту 37 договору оренди землі від 01 січня 2013 року, яким встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін (т.1 а.с.19).

Надані позивачем витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.с. 121-125), що були розпочаті за заявами ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» за фактом можливих злочинних дій ОСОБА_3 , приватних нотаріусів Ганночки О.В., ОСОБА_4 та ряду інших осіб при укладанні та реєстрації угод про дострокове розірвання договорів оренди з вказаним товариством, на висновки суду першої інстанції не впливають оскільки, згідно пояснень сторін жодній особі навіть підозра у вчиненні даних кримінальних правопорушень не пред`явлена. Натомість статтею 62 Конституції України закріплено презумпцію невинуватості особи.

Разом з цим, всупереч вимогам ч.2 ст.77 ЦПК України позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, які входять до предмету доказування,зокрема щодо відсутності волевиявлення сторони орендаря на укладення угоди про дострокове розірвання договору оренди землі, її підроблення шляхом проставлення минулої дати чи не існування взагалі,у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову з підстав його недоведеності.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 02 листопада 2020 року у справі № 551/410/19; від 10 серпня 2021 року у справі № 551/338/19; від 10 серпня 2021 року у справі № 529/464/19, від 26 листопада 2021 року у справі № 551/1320/19, від 24 грудня 2021 року у справі № 551/1325/19, від 12 квітня 2022 року у справі № № 551/409/19, від 18 травня 2022 року у справі № 551/1324/19.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності оригіналу оспорюваної угоди, висновків суду першої інстанції не спростовують, а наявна в матеріалах справи копія угоди про розірвання договорів оренди землі від 01 січня 2013 року, яка містить підписи орендодавця та орендаря, свідчить про вчинення відповідного правочину, підстав недійсності якого позивачем не доведено. ( т.1 а.с.237).

Посилання позивача на зловмисну домовленість сторін угод не доведена належними доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення Регламенту процесів взаємодії з власниками земельних ділянок, запровадженого у товаристві, та внутрішніх документів юридичної особи не ґрунтуються на передбачених законом підставах визнання правочинів недійсними та суперечать положенням щодо свободи договору.

Щодо позовних вимог, пред`явлених до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночки О.В., колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати від 31 серпня 2022 року в справі № 521/6739/11 (провадження № 61-12575св21) зазначено, що «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 квітня 2022 року у справі № 335/4419/19 (провадження № 61-6171св21) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

Тому мотиви відмови суду в цій частині позовних вимог до приватного нотаріуса слід змінити.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимогст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвен-ції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європей-ського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та або резолютивної частини.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, ч. 4 ст. 376, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка"задовольнити частково.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 01 червня 2022 рокузмінити в частині вимог до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночки Олександра Вікторовича, виклавши їх у редакції мотивувальної частини цієї постанови.

В іншій частині рішення Диканського районного суду Полтавської області від 01 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

О.Ю. Кузнєцова