Справа № 211/5218/22
Провадження № 2/211/1012/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 липня 2023 рокуДовгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Юзефовича І.О.,

при секретарі - Бірж Д.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради - Займукової І.А.,

за відсутності: представника Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради - Бондуровської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради, Виконавчий комітет Покровської районної в місті ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, вказавши, що навесні 2020 року він познайомився з відповідачем у справі - ОСОБА_2 . У вересні 2020 року ОСОБА_2 завагітніла, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину - сина ОСОБА_3 , якого 25 травня 2021 року позивач зареєстрував на своє ім`я, так як є його батьком. Після народження дитини відповідачем їх син ОСОБА_3 потребував лікування курсом 28 днів та переводу його та матері до 4 міської дитячої лікарні, але відповідач укатегоричній формі відмовилась від пропозиції лікарів та 21 травня 2021 року разом з їхньою дитиною самовільно покинула пологовий будинок. Таким чином, починаючи з кінця травня 2015 року та до теперішнього часу ОСОБА_2 будь-якої турботи про малолітнього ОСОБА_3 не проявляла та не проявляє, дитина постійно знаходилась у жахливих умовах: немита, голодна. 26 лютого 2022 року ОСОБА_1 забрав сина до себе до додому, де він проживає разом зі своєю матір`ю та вітчимом - у квартирі АДРЕСА_1 . З цього часу відповідач ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дитини жодного разу не надавала, будь-якої участі у вихованні дитини не приймала, при цьому ніде не працює та веде аморальний спосіб життя. Також з 26 лютого 2022 року відповідач долею свого малолітнього сина не інтересується, не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, практично не спілкується з дитиною, її життям та здоров`ям не цікавилась, належної уваги сину на надавала, не гуляла, з проханням спілкування з сином до нього та його батьків жодного разу не зверталась, на день народження сина не приїжджала та дитину з днем народження не привітала.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючись на обставини, вказані у позові, просив його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання з`явилась, але під час вступного слова позивача покинула судове засідання.

Представник служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради Займукова І.А. у судовому засіданні позов підтримала.

Представник Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради Бондуровська М.В. у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника виконкому, рішення просила прийняти на розсуд суду з урахуванням інтересів малолітньої дитини.

Суд, заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний позов, суд згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

У судовому засіданні встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 , виданого 25 травня 20221року Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №143 від 25 травня 2021 року, батьками малолітнього є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 6).

Відповідно до Виписки із карти розвитку новонародженого №891 від 21.05.2021,відповідач укатегоричній формі відмовилась від пропозиції лікарів щодо продовження антиретровірусної терапії своїй дитині загальним курсом 28 днів та від переводу до 4 міської дитячої лікарні ( а.с. 7).

ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі грошових виплат і компенсацій управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради та йому відповідно Постанови КМУ від 27.12.2001 №1751 з 01.05.2021 до 01.06.2024 призначено допомогу при народженні дитини на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9 - довідка про отримання допомоги від 14.12.2022 № 781).

Згідно висновку виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради від 02.03.2023 №8/26-69 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконком вважає за потрібне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 .

Згідно зі статтями 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тобто, жоден висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу.

При вирішенні питання щодо позбавлення відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд враховує їх характер, який з огляду на надані до матеріалів позовної заяви документи, свідчать про відсутність підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків.

На підставі викладеного, суд погоджується із висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи, що судом підтверджена доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з неї аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд приймає до уваги, що відповідач є працездатною особою, будь-яких доказів щодо обмежень у працевлаштуванні відповідачем не надано або обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ч. 5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про доцільність стягнення щомісячного стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 27 грудня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» та, оскільки предметом судового розгляду було дві позовні вимоги: позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, враховуючи, що позивачем при подачі позову було оплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. за звернення до суду із вимогою про позбавлення батьківських прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, ст.ст. 19, 150, 155, 164, 165, 166, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27.12.2022 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Відповідно до п. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.О. Юзефович