Справа №487/8110/21
Провадження №2/487/415/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого-судді Кузьменко В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом адвоката Шиян Юлії Максимівни в інтересах ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Комунального підприємства "ЕЛУ-Автодоріг", Миколаївська міська рада, третя особа МКП "Миколаївводоканал" про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2021 року представник позивача звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Комунального підприємства "ЕЛУ-Автодоріг", Миколаївська міська рада, третя особа МКП "Миколаївводоканал", в якій просила стягнути з Киконавчого комітету Миколаївської міської ради, Комунального підприємства "ЕЛУ-Автодоріг", Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальні витрати у сумі 28357,00 грн. в солідарному порядку.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначено, що 20.08.2019 року близько 18:10 позивач, на належному йому за договором фінансового лізингу №NK00AI00000293 від 21.06.2019 року - автомобілі КІА К5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. генерала Карпенко у напрямку вул. Біла, навпроти буд. №4 №6, потрапив вибоїну, яка була на дорозі та якої не було помітно, адже дорога по вул. Генерала Карпенко була залита водою.

Яма не була огороджена, попереджувальних знаків поряд також не було, що є порушенням чинного законодавства. Позивач рухався зі швидкістю приблизно 20 км/год., та встиг загальмувати метою уникнення більш складної аварії та зменшення шкоди. Однак, в результаті ДТП автомобіль зазнав серйозних пошкоджень.

Ухвалою суду від 22.11.2021 року відкрито спрощене провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

14.01.2022 року до суду надійшов відзив від представника МКП "Миколаївводоконал", в якому вважає, що позивач належними засобами доказування не довів завдання йому шкоди відповідачами, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

26.01.2022 року до суду надійшов відзив представника КП "ЕЛУА", в якому зазначено, що дана ДТП могла статися через недбалість співробітників МКП "Миколаївводоканал". Комунікаційний колодязь, що належить МКП "Миколаївводоканал" не є спорудою дорожнього водовідводу і не входить до переліку складових вулиць і доріг. КП "ЕЛУ автодоріг" також повідомляє, що не є суб`єктом водопостачання та водовідведення та не несе відповідальність КП "ЕЛУ автодоріг" не є суб`єктом водопостачання та водовідведення та не несе відповідальність за утримання комунікаційного колодязя або інших споруд водопостачання та водовідведення належних МКП "Миколаївводоканал", які знаходяться на проїзній частині дороги, що перебуває на балансі КП "ЕЛУ автодоріг".

На момент скоєння ДТП КП "ЕЛУ автодоріг" не було розпорядником бюджетних коштів та не мало належного фінансування на утримання доріг м. Миколаєва. Поточний дрібний ремонт асфальтобетонного покриття КП "ЕЛУ автодоріг" виконувало відповідно до укладених договорів з Департаментом ЖКГ ММР, виконувало роботи як підрядна організація. Вважає, що КП "ЕЛУ автодоріг" є неналежним відповідачем та не має нести солідарну відповідальність за завдану позивачу матеріальну шкоду.

26.01.2022 року до суду надійшов відзив представника Миколаївської міської ради, в якому зазначено, що Миколаївська міська рада з метою здійснення господарської діяльності для вирішення соціально-економічних потреб міста по управлінню, утриманню і експлуатації доріг, мостів міста створено КП "ЕЛУ автодоріг", а Фондом комунальної власності міської ради розпорядженням закріплено дорогу, на якій сталось ДТП за КП "ЕЛУ автодоріг", тому нести відповідальність як на балансоутримувачу вказаної дороги має КП "ЕЛУ автодоріг". Шкода завдана не з вини Миколаївської міської ради, оскільки було виконано всі покладені на неї завдання у сфері утримання вулиць і доріг міста. Зазначає, що відповідальність за пошкодження автомобіля через поганий стан дороги несе балансоутримувач дороги. Отже, Миколаївська міська рада та її виконавчий комітет є неналежними відповідачами. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

20.08.2019 року позивач, на належному йому за Договором фінансового лізингу № NK00AI00000293 від 21.06.2019 року автомобілі КІА К5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Генерала Карпенка у напрямку вулиці Біла, біля будинку №4 потрапив у яму (вибоїну), яка була на дорозі, та якої не було помітно, адже дорога по вулиці Генерала Карпенка була залита водою з люків. Вказана яма огороджена не була, попереджувальні знаки поряд також були відсутні.

29.08.2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 295086 відносно майстра МКП «Миколаївводоканал» ОСОБА_2 за порушення ним ч. 4 ст. 140 КУпАП, та направлено матеріали справи до суду.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу КІА К5, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , складеного 20.07.2020 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , було встановлено, що вартість відновлювального ремонту, з урахуванням зносу станом на 20.08.2019 року складає 28357,00 грн.

Згідно відповіді департаменту ЖКГ ММР від 13.05.2020 року, до служби оперативного реагування 1588 департаменту житлового комунального господарства Миколаївської міської ради 20.08.2020 року о 14.32 год. надійшла інформація від старшого майстра ТОВ "Ліски-М" ОСОБА_4 про аварію на вул. генерала Карпенка, №29 навпроти будинку №4. Заявка була передана до МКП "Миколаїводоканал".

Згідно відповіді Департаменту ЖКГ ММР від 28.05.2021 року зазначено, що відповідно до розпорядження фонду комунальної власності міської ради від 10.01.2003 №8-р дорога по вул. Генерала Карпенка від просп. Центрального (Леніна) до вул. Курортна (Бутоми) закріплена за КП "ЕЛУ автодоріг" на праві повно господарського відання.

Згідно відповіді Департаменту ЖКГ ММР від 04.06.2021 року, за інформацією МКП "Миколаївводоканал" по вул. Генерала Карпенка проходить самопливний колектор міської каналізації, на якому розміщені комунікаційні колодязі, у тому числі біля будинку №6. Даний колектор перебуває на балансі підприємства.

Згідно відповіді КП "ЕЛУ автодоріг" від 24.05.2021 року, між КП "ЕЛУ автодоріг" в якості підрядника та МКП "Миколаївводоканал" в якості замовника 06.03.2019 року був укладений Договір підряду №03/03-2019-п. Замовник зобов`язується передати підряднику адреси надання послуг за актом передачі, де визначається обсяг послуг, склад послуг та термін виконання. 28.08.2019 року заявником було надіслано Лист №1786 від 28.08.2019 року з Актом передачі на відновлення асфальтобетонного покриття дороги внутрішньоквартальних проїздів після ремонту на мережах водопроводу та каналізації були вказані адреси, що знаходились в Інгульському та Заводському районі, в тому числі за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 6.

Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Ч.1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ч1, 2 п.8, 9 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Ч.1,2 п.1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1192 вказує на те ,що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З аналізу цієї норми та правил статті 11 ЦК вбачається, що зобов`язання про відшкодування шкоди виникає з сукупності таких умов, як наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху (частина 3 статті 14 Закону "Про дорожній рух").

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону "Про дорожній рух" водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану" (далі - ДСТУ 3587-97).

Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

Розділом 3 ДСТУ 3587-97 передбачено, що автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості.

Покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів (п.п. 3.1.1).

Згідно із статтею 9 Закону "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Правилами частини 1 статті 24 Закону "Про дорожній рух" відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, що знаходяться у їх віданні, також покладена на власників цих об`єктів або уповноважені ними органи.

За загальним правилом дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю (частина 1 статті 16 Закону "Про автомобільні дороги").

До основних обов`язків органів місцевого самоврядування щодо управління функціонування і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, зокрема, належить забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів, а також організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами (статті 19, 21 Закону "Про автомобільні дороги").

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами (стаття 10 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно пунктів 31-32 частини 1 статті 26 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень міських рад віднесено вирішення питання щодо передачі іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення та створення у разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення з іншими суб`єктами комунальної власності спільних проектів або спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій, визначення повноважень цих органів та служб.

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (далі - Єдині правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів, що перебувають у комунальній власності, здійснюється відповідними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані, зокрема, постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух (пункт 11 Єдиних правил).

Рішенням Миколаївської міської ради № 36/11 від 13 грудня 2001 року з метою врегулювання суспільних відносин у сфері дорожнього руху і його безпеки, визначення структури управління, ремонту та утримання в безпечному для дорожнього руху стані вулиць, доріг, мостів і залізничних переїздів створене Комунальне підприємство "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" (КП "ЕЛУ автодоріг") .

Згідно інформації Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради відповідно до розпорядження фонду комунальної власності від 10.01.2003 р. № 8-р дорога по вул. генерала Карпенка від просп. Центрального до вул. Бутоми закріплена на праві повного господарського відання за КП "ЕЛУ автодоріг" .

Отже балансоутримувачем ділянки дороги, де сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача, є КП "ЕЛУ автодоріг", на яке і покладено обов`язок постійного контролю за станом усіх елементів цієї ділянки дороги, своєчасного виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладного позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Відповідно до п. 8.2.1. ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком pyxy та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху.

Знак 1.12 "Вибоїна" встановлюється перед ділянкою дороги з вибоїнами чи просіданнями дорожнього покриття на проїзній частині.

Знак установлюється поза населеними пунктами на відстані 150-300 м до початку небезпечної ділянки.

У разі потреби знак встановлюється й на іншій відстані, яка зазначається на табличці 7.1.1.

Знак - тимчасовий і встановлюється на період, необхідний для виконання відповідних робіт на дорозі.

Отже, ПДР України чітко визначено, на якій відстані має бути встановлено знак 1.12.- 150-300м до небезпечної ділянки, або на іншій відстані.

Згідно з Національним Стандартом України «ЗНАКИ ДОРОЖНІ Загальні технічні умови. Правила застосування ДСТУ 4100-2002» знак 1.12 «Вибоїна» повинен установлюватись у разі наявності на ділянках доріг вибоїн, просідань дорожнього покриття, величина яких перевищує значення допустимі згідно з ДСТУ 3587 (п. 10.3.16).

Відповідно до ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди» автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості.

За п. 3.1.1., 3.1.2. та 4.1.1 ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І - Ш категорій.

Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що КП "ЕЛУ автодоріг" не виконало покладених на нього завдань із забезпечення безпеки дорожнього руху та належного утримання вулиці вул. Генерала Карпенка в м. Миколаєві станом на час завдання шкоди позивачу.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Вищенаведеними матеріалами справи достеменно підтверджується факт завдання автомобілю КІА К5 реєстраційний номер НОМЕР_1 механічних ушкоджень, витрати на ремонт становлять 28357,00 грн. внаслідок ДТП, що сталася на вул. Біла навпроти будинків №4, 20.08.2019 року саме через неналежний експлуатаційний стан дороги та відсутністю дорожніх знаків . Вказана ділянка внутрішньої шляхової мережі закріплена за КП «ЕЛУ автодоріг» на праві повного господарського відання і саме відповідач несе обов`язки щодо своєчасного ремонту та утримання відомчих (технологічних) автомобільних доріг.

За правовим висновком наведеним у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №904/5489/18, від 20.09.2020 у справі №569/18043/17 у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

Подібні висновки викладені також у Постанові Верховного Суду від 21 травня 2021 року у справі № 753/10817/16-ц.

Відсутність на автомобільній дорозі дорожнього знаку 1.12 «Вибоїна» із табличкою 7.2.1 «Зона дії» підтверджується схемою ДТП.

Відтак позивачем доведено факт завдання шкоди у зв`язку із неякісним дорожнім покриттям автомобільної дороги, яка перебуває у віданні КП "ЕЛУ автодоріг".

Відповідач КП "ЕЛУ автодоріг", не довів передання ним обов`язку по утриманні такої дороги іншим особам, чи наявність підстав для звільнення його від обов`язку відшкодувати шкоду третім особам, чи факт відсутності вини у неналежному виконанні своїх обов`язків, відтак повинен відшкодувати завдані збитки.

Таким чином, наявний причино-наслідковий зв`язок між несвоєчасним реагуванням відповідача КП «ЕЛУ автодоріг» на пошкодження ділянки внутрішньої шляхової мережі та спричиненням збитків позивачеві у вигляді пошкодження належного йому автомобіля .

За наведених висновків суду, у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків в солідарному порядку і з Миколаївської міської ради та Виконавчого комітету Миколаївської міської ради слід відмовити, як заявлених до неналежного відповідача та безпідставних (таких, що ґрунтуються на невірному тлумаченні позивачем норм права щодо підстав виникнення солідарної відповідальності заподіювачів шкоди).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат та професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного.

Відповідно до частин 1-6 ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем не надано до суду доказів, що підтверджує витрати на професійну правничу допомогу.

Таким чином, вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з КП "ЕЛУ-Автодоріг" на користь позивач слід стягнути 908 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст.1166 , 1192 ЦК України , ст.ст. 12, 13,79- 81, 141, 263-265 ЦПК , суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву адвоката Шиян Юлії Максимівни в інтересах ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Комунального підприємства "ЕЛУ-Автодоріг", Миколаївська міська рада, третя особа МКП "Миколаївводоканал" про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "ЕЛУ-Автодоріг" на користь ОСОБА_1 матеріальні витрати у сумі 28357,00 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "ЕЛУ-Автодоріг" на користь ОСОБА_1 витрати за сплату судового збору у сумі 908 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Кузьменко