Справа № 127/5490/23
Провадження № 22-ц/801/2433/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Сопруна В.В., Матківської М.В.,

з участю секретаря судового засідання Собцевої А.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Федик Юлії Юріївни

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Іщук Т.Р., повний текст якого складено 20 жовтня 2023 року

у справі №127/5490/23

за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 (позивачі)

до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (відповідачі)

за участю ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Ганни Вікторівни (треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів)

про визнання недійсним договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Вимоги обґрунтовані тим, що 06 січня 2022 року близько 08.30 год по вул. Київській в м. Хмільнику сталася ДТП за участю водія автомобіля "ВАЗ 2107", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , який здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , остання під час надання медичної допомоги померла.

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 червня 2022 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, та на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування основного покарання зі визначенням іспитового строку. Цим вироком також задоволено цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення з нього на користь потерпілого ОСОБА_2 496 800,00 грн у відшкодування заподіяної моральної шкоди та 8 000 грн понесених судових витрат та на користь потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 500 000,00 грн у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Вироком Вінницького апеляційного суду від 22 вересня 2022 року у справі № 149/628/22 вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 червня 2022 року в частині призначеного покарання був скасований з ухваленням нового вироку з призначенням іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, в іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Внаслідок вчинення ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, діти, в інтересах яких заявлено позов, залишилися без матері.

Оскільки ОСОБА_5 завдана шкода не відшкодована в повному обсязі (останнім було сплачено лише 28 000,00 грн), з метою виконання вироку позивач звернувся до державної виконавчої служби, після чого стало відомо, що відповідач ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування з метою уникнення в майбутньому відшкодування завданої ним матеріальної та моральної шкоди 10 лютого 2022 року подарував своїй дочці ОСОБА_1 належну йому земельну ділянку площею 0,0554 га з кадастровим номером :02:020:0048 та житловий будинок загальною житловою площею 69,7 кв. м з прибудовою, господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Наразі у нього залишився автомобіля «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , на який був накладений арешт вироком суду першої інстанції.

Своїми діями ОСОБА_5 поставив позивачів у становище, в якому останні не в змозі отримати з нього присуджене вироком суду відшкодування.

Позивач вважає оспорювані договори фіктивними, оскільки вони не були направлені на настання відповідних правових наслідків для сторін, а укладалися лише з метою уникнення можливої конфіскації майна, а також неможливості виконання вироку суду щодо стягнення моральної шкоди та судових витрат, які є значними. Крім того, ОСОБА_5 є особою похилого віку, а тому на думку позивача, він передбачив, що у випадку його смерті до спадкоємців не перейде в порядку спадкування обов`язок відшкодування шкоди.

За вказаних обставин просив визнати недійсними договори дарування земельної ділянки площею 0,0554 га з кадастровим номером :02020:0048 та житлового будинку загальною площею 67,7 кв. м з прибудовою, господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , укладених 10 лютого 2022 року між відповідачами та скасувати рішення про державну реєстрацію за індексними № 63365406 та № 63364660 від 10 лютого 2022 про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року позов задоволено. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки загальною площею 0,0554 га з кадастровим номером :02:020:0048, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 10 лютого 2022 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Ганною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 201.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 63365406, винесене 10 лютого 2022 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Ганною Вікторівною, про реєстрації за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку загальною площею 0,0554 га з кадастровим номером :02:020:0048, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 69,7 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 10 лютого 2022 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Ганною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 200.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №63364660, винесене 10 лютого 2022 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Ганною Вікторівною, про реєстрації за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 69,7 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про стягнення з відповідачів судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

20 листопада 2023 року відповідач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Федик Ю.Ю., подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість судового рішення та неправильне встановлення судом усіх обставин, що мають значення для справи, просить скасувати його і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В доводах апеляційної скарги зазначає, що укладені між відповідачами договори дарування не містять ознак фраудаторного правочину, оскільки на час їх укладення ОСОБА_5 ще не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, а тому не міг передбачити, чи буде пред`явлений до нього цивільний позов.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 , який представляє інтереси малолітньої ОСОБА_3 , та неповнолітнього ОСОБА_4 , заперечує проти апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою суду від 12 грудня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Федик Ю.Ю. вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених у ній, і просила задовольнити.

Представник ОСОБА_2 , який представляє інтереси малолітньої ОСОБА_3 , та неповнолітнього ОСОБА_4 - адвокат Заєць Б.В. проти вимог апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Відповідач ОСОБА_5 будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, не направив суду клопотання про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки відбуває покарання у ДУ «Городоцький ВЦ №131».

Інші учасники справи, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 825492, земельна ділянка загальною площею 0,0554 га, кадастровий номер :02:020:0048, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_5 .

На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л.С. 29 грудня 1998 року, ОСОБА_5 належав також житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами за цією ж адресою.

ОСОБА_6 (дружині ОСОБА_5 ) згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за № 863, належить житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_2 .

З довідки виконавчого комітету Хмельницької міської ради Вінницької області від 07 квітня 2023 року № 25-04-04/65 слідує, що ОСОБА_5 разом із свою дружиною ОСОБА_6 з 2019 року по теперішній час проживають в АДРЕСА_2 .

За цією адресою ОСОБА_6 зареєструвала своє місце проживання з 21 лютого 2023 року, ОСОБА_5 - з 13 квітня 2023 року. До цієї дати останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

06 січня 2022 року близько 08.30 год по вул. Київській в м. Хмільнику сталася ДТП за участі водій автомобіля "ВАЗ 2107", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , який здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було доставлено до КНП "Хмільницької ЦРЛ ХРР", де під час надання медичної допомоги ОСОБА_7 померла (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10 січня 2022 року.

06 січня 2022 року за фактом ДТП внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У рамках кримінального провадження було призначено ряд експертиз, після висновків яких ОСОБА_5 18 березня 2022 року повідомлено про підозру.

10 лютого 2022 року ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_1 договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 201, відповідно до якого ОСОБА_1 прийняла у дар земельну ділянку загальною площею 0,0554 га, кадастровий номер :02:020:0048, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в межах згідно плану.

В цей же день ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_1 договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 200, відповідно до якого ОСОБА_1 прийняла у дар житловий будинок загальною площею 69,7 кв. м з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, 2, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Право власності ОСОБА_1 на вказане вище нерухоме майно зареєстроване 10 лютого 2022 року, про що приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г.В. винесені рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 63365406 та № 63364660 відповідно, що підтверджується інформаційними довідками № 319640345 та № 319639370 від 05 січня 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 червня 2022 року в справі №149/628/22 ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання зі визначенням іспитового строку. Цим вироком задоволено цивільні позови до ОСОБА_5 про стягнення з нього на користь потерпілого ОСОБА_2 496 800,00 грн у відшкодування заподіяної моральної шкоди та 8 000 грн понесених судових витрат, та на користь потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 500 000,00 грн у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачі по справі, є дітьми померлої ОСОБА_7 (копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 від 01 серпня 2009 року і серії НОМЕР_4 від 16 червня 2005 року.

Вироком Вінницького апеляційного суду від 22 вересня 2022 року у справі № 149/628/22 вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 червня 2022 року в частині призначеного покарання був скасований з ухваленням нового вироку з призначенням іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, в іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідач ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Городоцький виправний центр № 131» (сектор мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання для чоловіків, засуджених вперше до позбавлення волі за злочини вчиненні з необережності).

25 жовтня 2022 року та 02 листопада 2022 року Хмільницьким ВДВС у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкриті виконавчі провадження № 70155469, № 70202504, № 70202378 по виконавчих листах, які видані за результатом розгляду вищевказаної справи № 149/628/22, та 02 листопада 2022 року постановою державного виконавця ці провадженні об`єднанні в одне та присвоєно номер 70217404.

Відповідно до повідомлення Хмільницького ВДВС у Хмільницькому районі Вінницької області від 08 травня 2023 року за № 22.28-29/18413 в межах виконавчого провадження винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника та направлено до виконання у ТОВ «Санаторій «Березовий Гай» та ДУ «Городоцький виправний центр № 131». За повідомленням останніх ОСОБА_5 18 жовтня 2022 року звільнений з ТОВ «Санаторій «Березовий Гай», а в установі не працює. Актом державного виконавця від 08 листопада 2022 року підтверджується, що майно, яке належить боржнику, та на яке можна звернути стягнення за адресою: АДРЕСА_2 , не виявлено, будинковолодіння за цією адресою належить дружині боржника. Нерухомого майна, на яке можна звернути стягнення не виявлено. Станом на 05 травня 2023 року на депозитний рахунок ДВС не надходило жодного перерахування коштів від боржника та не надавалось підтверджуючих документів щодо виплат на рахунки потерпілих. Звернуто увагу, що до припинення чи скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію чи інший дохід боржника.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу слідує, що ОСОБА_5 є власником автомобіля "ВАЗ 210700-20", д.н.з. НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5 , що підтверджується: копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 19 листопада 1970 року, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 03 березня 2009 року, копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 від 11 липня 2006 року.

Відповідачка ОСОБА_1 має дітей, повнолітніх: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 15 лютого 1991 року) та доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 від 06 серпня 1993 року,) та малолітнього: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (копія повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 від 29 січня 2015 року та рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року в справі № 127/22443/14-ц,). Малолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , влаштований в прийомну сім`ю ОСОБА_12 на виховання та спільне проживання (розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 28 лютого 2017 року № 72).

ОСОБА_1 08 лютого 2023 року зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . За цією адресою зареєстровані також з 08 лютого 2023 року ОСОБА_11 ; з 01 травня 2023 року ОСОБА_10 , з 07 жовтня 2021 року ОСОБА_13 .

З довідки Комітету мікрорайону «Корея-1» від 09 травня 2023 року № 191 слідує, що ОСОБА_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , в період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2022 року разом із дружиною ОСОБА_13 та донькою ОСОБА_14 проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують з огляду на таке.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що укладаючи оспорювані договори дарування відповідач ОСОБА_5 діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами стосовно позивачів (кредиторів), а тому прийшов до висновку, що такі правочини містять ознаки фраудаторного договору. При цьому суд не вбачав підстав для визнання цих договорів недійсними через фіктивність, однак встановлення фраудаторності договору є достатньою та самостійною підставою визнання їх недійсними та застосування наслідків їх недійсності.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.

Частиною третьою статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Зловживання правом - це особливий тип правопорушення, яке вчиняється правомочною особою при здійсненні нею належного їй права, пов`язаний з використанням недозволених конкретних форм у межах дозволеного їй законом загального типу поведінки.

Формулювання «зловживання правом» передбачає у собі певну суперечність. Так, особа, яка користується власним правом, має дозвіл на певну поведінку, а якщо її дія не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права (дія без права). Такі випадки трапляються, якщо особа діє недобросовісно, всупереч меті наданого їй права.

Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється у тому, що: 1) особа (особи) «використовувала / використовували право на зло»; 2) наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки є певним станом, у який потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів / умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); 3) враховується правовий статус особи / осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а й про обсяг прав інших учасників цих правовідносин і порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Отже правочини, які вчиняються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Відтак правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними і зводяться до зловживання правом.

Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, задля приховування дійсного наміру сторін при вчиненні правочину є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню та за своєю суттю є «вживанням права на зло». За таких умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати, або припиняти порушення цивільних прав та інтересів, або ж їх відновлювати.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частини перша, четверта статті 202 ЦК України). Отже, встановлення взаємопогоджених дій декількох осіб, які мають єдину мету, спрямовану на набуття, зміну або припинення певних цивільних прав чи виконання певних обов`язків, є ознаками вчинення єдиного правочину такими особами. Поведінка сторін має засвідчувати єдність їх волі до настання відповідних правових наслідків. Багатосторонні правочини можуть оформлюватися договорами у письмовій формі як єдиними письмовими документами або укладатися шляхом взаємного обміну листами (повідомленнями, телеграмами), прийняттям до виконання зобов`язань чи фактичним учиненням взаємопогоджених дій, спрямованих на набуття певних прав (виконання певних обов`язків) його сторонами.

Згідно із частиною третьою статті 206 ЦК України правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, у момент учинення якого сторонами (стороною) не було додержано вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203 цього Кодексу). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен установити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення), і настання відповідних наслідків та у разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до частини першої статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховний Суд від 19 травня 2021 року у справі № 693/624/19 вказано, що «приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення договору дарування) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили».

Відтак перед судами постає завдання за наслідком оцінки обставин справи встановити взаємопов`язаність дій учасників оспорюваного правочину, направлену на досягнення єдиної недобросовісної мети.

Як встановлено та підтверджується матеріалами справи дорожньо-транспортна пригода, участю відповідача ОСОБА_5 , який, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2107", д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_2 мала місце ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У той же день внаслідок ДТП ОСОБА_7 померла.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено також 06 січня 2022 року.

10 лютого 2022 року ОСОБА_5 уклав оспорювані договори дарування житлового будинку та земельної ділянки зі своєю донькою ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що укладені між відповідачами договори дарування не містять ознак фраудаторного правочину, оскільки на час їх кладення ОСОБА_5 ще не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, а тому не міг передбачити, чи буде пред`явлений до нього цивільний позов.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання шкоди (частини 1, 2 цієї статті).

Крім того, статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі.

ОСОБА_5 є власником джерела підвищеної небезпеки, а згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже за змістом цієї норми саме володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні.

Відповідно до частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода так само відшкодовується незалежно від вини, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Верховний Суд в своїх судових рішеннях неодноразово вказував на те, що деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі (ст. 11, 599, 1166 ЦК України),а його сторонами є потерпілі (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник).

Встановивши, що на час безоплатного відчуження 10 лютого 2022 року своїй дочці ОСОБА_1 земельної ділянки та житлового будинку, ОСОБА_5 було достеменно відомо як про ДТП, яка сталася 06 січня 2022 року за його участю, так і про смерть людини в результаті цієї ДТП, а тому мав усвідомлювати настання відповідних правових наслідків, зокрема, наступне пред`явлення до нього вимог про відшкодування як майнової, так і моральної (немайнової) шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що сторони вчинили оспорюваний правочин з метою виведення з власності ОСОБА_5 майна, за рахунок якого можливо було б звернути стягнення під час виконання в майбутньому судового рішення (вироку) про відшкодування шкоди, завданої в ДТП, у зв`язку з чим ці договори мають ознаки фраудаторного правочину, тобто правочину, який вчиняється сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.

Зазначене узгоджується з правовими висновками викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268//16-ц, та від 07 вересня 2022 року у справі № 910/16579/20.

Отже врахувавши характер спірних правовідносин, установлені судом обставини та застосовані правові норми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

По справі відсутні підстави для перерозподілу чи відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Федик Юлії Юріївни залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2023 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді В.В. Сопрун

М.В. Матківська