ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6352/23 Справа № 175/2392/23 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.

суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в м. Дніпро справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_3 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2023року, головуючий у суді першої інстанції Васюченко О.Г.,

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2023року ОСОБА_1 подав до суду заяву про встановлення факту родинних відносин із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув під час дії воєнного стану 17 серпня 2022року.

Необхідність встановлення такого факту пов`язував із тим, що маються розбіжності в написанні прізвища заявника « ОСОБА_5 », яке зазначене в паспорті НОМЕР_1 , виданому 04 квітня 2000року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області з прізвищем загиблого сина « ОСОБА_6 », яке зазначено в свідоцтві про смерть НОМЕР_2 .

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2023року відмовлено у відкритті провадження.

Суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу, як члена сім`ї військовослужбовця, що не пов`язане з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Та з огляду на це суд виснував, що за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

З ухвалою суду ОСОБА_1 не погодився, в апеляційній скарзі заявник висловив вимогу про скасування ухвали та направлення заяви до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Незаконність та необґрунтованість ухвали суду на думку заявника полягало в тому, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права та висновки суду не відповідають змісту заявлених вимог.

Як стверджував заявник поза увагою суду залишились обставини з приводу необхідності встановлення факту родинних відносин з сином через розбіжності в документах, що потрібно для того, щоб заявник міг реалізувати всі свої права, також спадкові.

Інші доводи апеляційної скарги зводились до того, що правове значення для вирішення цього спору має саме та обставина, що встановлення відповідного факту не поєднано з вирішенням публічно-правового спору.

Суд апеляційної інстанції заслухавши суддю-доповідача щодо ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши пояснення представника заявника ОСОБА_3 , за відсутності ОСОБА_1 , також за відсутності представників Дніпровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та ОСОБА_2 , явка яких є необов`язковою, повідомлених про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень та довідки про доставлення смс-повідомлень та електронних листів, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

За приписами частини 1 статті 4 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи ... незалежним і безстороннім судом ..., який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення ...".

Стаття 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства проголошує справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

ОСОБА_1 беззаперечно мав можливість для звернення до суду за захистом порушеного права, однак право на доступ до суду не є абсолютним, воно може підлягати законним обмеженням, внаслідок дії закону, зокрема норм процесуального права.

У розумінні норм процесуального права України особа визначивши свої права, реалізує їх за своїм розсудом та розпорядження своїми правами являється одним із основоположних принципів судочинства, однак судовому захисту в порядку цивільного судочинства підлягають тільки справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства / абзац 1 частини 1 статті 19 ЦПК України/.

Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до змісту частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи зокрема про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; та в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у випадках визначених частиною 1 статті 186 ЦПК України, зокрема, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції вважав, що в даному випадку має місце спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за заявником певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Водночас суд не врахував предмету доказування що визначений заявником, який в своїй заяві вимагав встановлення факту родинних відносин із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув під час дії воєнного стану 17 серпня 2022року та не вимагав визнання заявника членом сім`ї військовослужбовця.

Як вбачається із заяви та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій визначив факт який просив встановити, навів причини за яких маються розбіжності та є необхідність встановлення цього факту та назвав мету з якою його слід встановити, яку пов`язував із неможливістю реалізувати свої права на соціальне забезпечення та спадкові права як батька після смерті сина.

Та визначальним для визначення підвідомчості у даній категорії справ є не безпосередньо ймовірна мета з якою заявник пов`язував необхідність встановлення факту, яка може бути пов`язана із реалізацією як спадкових прав так і права на соціальних захист, а саме зміст самого факту про встановлення якого йдеться в заяві що полягав у встановленні факту родинних відносин.

В заяві не йдеться про визнання заявника членом сім`ї військовослужбовця що би зобов`язувало суд вдаватися в оцінку обставин щодо наявності у заявника певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця.

За цих обставин висновки суду не є аналогічними із правовими висновками Верховного суду у справі № 290/289/22-ц викладеними в постанові від 22 березня 2023року.

Та суд першої інстанції був зобов`язані оцінювати вимоги заявника відповідно до його буквального змісту викладеного в заяві, вирішення спору у даній справі не може бути покладено в залежність від формального трактування його заяви та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях.

Заразом поза увагою суду залишилась та обставина, що заявник вже реалізував своє право про встановлення факту родинних відносин з сином в порядку адміністративного судочинства та постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 йому було відмовлено у відкритті провадження, оскільки даний спір, згідно висновків адміністративного суду, не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства який має повноваження лише при розгляді справи щодо оскарження відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень в межах якої суд може дати оцінку обставинам щодо сумісного проживання заявника із військовослужбовцем.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм процесуального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме порушення норм процесуального права дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 379 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 315, 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2023року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 липня 2023року.

Судді: