КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/9537/23 Головуючий у 1 інстанції: Шум Л.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Матвієнко Ю.О., Крижанівської Г.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В травні 2023 року ТОВ «ФІНФОРС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості заборгованість за кредитним договором в сумі 52855,00 грн. Зазначило, що 11 листопада 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН», був укладений електронний кредитний договір «1692652-А». Згідно з п. 2.6.1. кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складав 20 000,00 грн. Відповідно до п. 2.6.2. кредитного договору строк кредиту визначено сторонами з 11 листопада 2021 року по 10 грудня 2021 року включно. Відповідно до п. 2.6.4. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,4975% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. ТОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_1 та надало йому кредит в сумі 20 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку. 10 грудня 2021 року сторони кредитного договору уклали додаткову угоду про продовження строку користування кредитними коштами до 09 січня 2022 року зі стандартною процентною ставкою в розмірі 1,99% в день. У встановлений строк відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, в зв`язку з чим кредитний договір автопролонговано, строк користування кредитом продовжений на 20 календарних днів, тобто до 29 січня 2022 року включно. Пунктами 1.2-1.6 угоди до кредитного договору сторони узгодили, що в період автопролонгації з 10 січня 2022 року по 29 січня 2022 року позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 2,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Загальна вартість кредиту становить 52 855,00 грн. ОСОБА_1 не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим, у нього виникла прострочена заборгованість в розмірі 20 000,00 грн. тіла кредиту та 32 855,00 грн. нарахованих процентів. 16 лютого 2022 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» був укладений договір факторингу №2. Відповідно до витягу з реєстру прав грошових вимог від 16 лютого 2022 року ТОВ «СС ЛОУН» відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором «1692652-А» від 11 листопада 2021 року на загальну суму 52 855,00 грн. Про відступленням права вимоги ТОВ «ФІНФОРС» ТОВ «СС ЛОУН» повідомило ОСОБА_1 листом на його електронну адресу. ТОВ «ФІНФОРС» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором «1692652-А» від 11 листопада 2021 року в сумі 52 855,00 грн. із яких: 20000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 32 855,00 грн. - нараховані проценти.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року позов ТОВ «ФІНФОРС» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» суму боргу за кредитним договором «1692652-А» від 11 листопада 2021 року в розмірі 52 855,00 грн., із яких: 20 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредит 32 855,00 грн. - нараховані проценти. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФІНФОРС».Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ТОВ «ФІНФОРС» не доведений факт укладення сторонами договору № 1692652-Л від 11 листопада 2021 року. Відтак, розмір, умови надання і повернення грошових коштів не були погоджені. З наданої ТОВ «ФІНФОРС» копії договору № 1692652-А від 11 листопада 2021 року вбачається, що договір начебто був укладений в електронній формі. ТОВ «ФІНФОРС» не надано доказів, що саме він був зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі, подав заявку на отримання кредиту, ознайомлений з усіма істотними умовами договору, отримав логін і пароль в системі. У позові ТОВ «ФІНФОРС» не вказало, яким чином йому був надісланий та отриманий відповідачем ідентифікатор, шляхом направлення СМС-повідомлення або на інший мессенджер тощо. Наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом або копією електронного документу, оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», вона не є належним доказом укладення договору. ТОВ «ФІНФОРС» не надало суду жодних доказів отримання ним коштів на підставі договору № 1692652-Л від 11 листопада 2021 року. В позовній заяві ТОВ «ФІНФОРС» посилається на лист ТОВ «Контрактовий Дім» від 15 лютого 2023 року № 2401, який не є належним доказом отримання коштів від ТОВ «СС Лоун». Даний лист не відповідає вимогам встановленим чинним законодавством для первинних облікових бухгалтерських документів, він не містить жодної інформації про переказ коштів ТОВ «СС Лоун» на його користь саме на підставі договору № 1692652-А від 11 листопада 2021 року, а також інформації, яка дала б змогу ідентифікувати особу якій нібито були перераховані кошти. У суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ФІНФОРС».

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У позовній заяві ТОВ «ФІНФОРС» посилалося на те, що 11 листопада 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН» був укладений електронний кредитний договір «1692652-А». Згідно з п. 2.6.1. вказаного кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складав 20 000,00 грн. Пунктом 2.6.2. кредитного договору строк кредиту визначений з 11 листопада 2021 року по 10 грудня 2021 року включно. Відповідно до п. 2.6.4. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,4975% від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

10 грудня 2021 року сторони кредитного договору уклали додаткову угоду про продовження строку користування кредитними коштами до 09 січня 2022 року зі стандартною процентною ставкою в розмірі 1,99% в день.

Позивача зазначив, що ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання в строк до 09 січня 2022 року перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів. Відповідно до умов кредитного договору його строк було автопролонгований і продовжений на 20 (двадцять) календарних днів, тобто до 29 січня 2022 року включно.

Пунктами 1.2-1.6 угоди до кредитного договору (автопролонгація), сторони узгодили, що в період автопролонгації з 10 січня 2022 року по 29 січня 2022 року позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 2,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, загальна вартість кредиту становить 52 855,00 грн., з яких 20 000,00 грн. - сума кредиту, 32855,00 грн. - сума процентів за користування кредитом.

16 лютого 2022 року між ТОВ «СС ЛОУН», як клієнтом, та ТОВ «ФІНФОРС» був укладений договір факторингу №2. Згідно витягу з реєстру прав грошових вимог від 16 лютого 2022 року ТОВ «СС ЛОУН» відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором 1692652-А від 11 листопада 2021 року на загальну суму 52 855,00 грн. Про відступленням ТОВ «ФІНФОРС» права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «СС ЛОУН» повідомило позичальника шляхом направлення 16 лютого 2022 року листа на електронну адресу.

Посилаючись на невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором «1692652-А», ТОВ «ФІНФОРС» порушило питання про стягнення з нього заборгованості в сумі 52 855,00 грн. із яких: 20000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 32 855,00 грн. - заборгованість по нарахованим процентам.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФІНФОРС», суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів на спростування встановлених судом обставин щодо укладення кредитного договору. Порушення відповідачем договірних зобов`язань перед ТОВ «ФІНФОРС» підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У наданому ТОВ «ФІНФОРС», кредитному договорі «1692652-А» від 11 листопада 2021 року, Паспорті споживчого кредиту, Угоді до кредитного договору від 11 листопада 2021 року, вказано, що вони підписані електронним підписом споживача ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором f20045. Додаткова угоди №1 до кредитного договору від 10 грудня 2021 року, угода до кредитного договору від 10 грудня 2021 року підписані електронним підписом fp461151.

Разом з тим, ТОВ «ФІНФОРС» не надало суду першої інстанції доказів проведення ТОВ «СС ЛОУН» ідентифікації ОСОБА_1 при вході в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Надана ТОВ «ФІНФОРС» роздруківка з сайту «СС ЛОУН» щодо наявності у ТОВ «ФІНФОРС» даних ОСОБА_1 , не підтверджує укладення останнім кредитного договору в електронній формі.

Відповідач ОСОБА_1 заперечував отримання ним коштів на підставі вказаного договору в сумі 20000,00 грн.

На підтвердження факту надання ОСОБА_1 кредиту ТОВ «ФІНФОРС» надало підписану директором ТОВ «СС ЛОУН» картку рахунку 376 за 11 листопада 2021 року - 16 лютого 2022 року, витяг з реєстру наданих кредитів за допомогою сервісу ФК «Контрактовий Дім», підписаний директором ТОВ «СС ЛОУН», копію наданої ТОВ «СС ЛОУН» довідки АТ КБ «Приватбанк» від 14 лютого 2023 року, а також копію листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 15 лютого 2023 року №2401 про проведення транзакції на суму 20 000,00 грн. від 11 листопада 2021 року на картку № НОМЕР_1 (а.с. 61-68).

Вказані документи не є первинними бухгалтерськими документами, вони не містять даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «СС ЛОУН» коштів в сумі 20000,00 грн. на картковий рахунок, який належить саме ОСОБА_1 .

До відповіді на відзив представник ТОВ «ФІНФОРС» надав довідку від 16 вересня 2022 року ТОВ «СС ЛОУН», де зазначено, що в період з 08 червня 2020 року по 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 уклав 15 договорів, з яких не виконав лише договір «1692652-А» від 11 листопада 2021 року (а.с. 115). Вказана довідка також не підтверджує погодження ТОВ «СС ЛОУН» і ОСОБА_1 умов кредитного договору «1692652-А», а також видачу відповідачу коштів за цим договором.

Слід також враховувати, що у наявній в матеріалах справи довідці ТОВ «СС ЛОУН» від 16 вересня 2022 року зазначено, що верифікація банківської картки ОСОБА_1 проводилася АТ КБ «Приватбанк» 23 жовтня 2021 року. Проте укладення договору «1692652-А» мало місце 11 листопада 2021 року, тобто через 18 днів.

Первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували переказ коштів ОСОБА_1 на підставі кредитного договору «1692652-А» від 11 листопада 2021 року ТОВ «ФІНФОРС» не надало.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно переклав на відповідача обов`язок доведення обставин укладення договору в електронному вигляді та отримання коштів, оскільки саме ТОВ «ФІНФОРС» є особою, яка має в розпорядженні всі відповідні докази проведення ідентифікації особи відповідача та переказу на його рахунок коштів.

Суд першої інстанції помилково вважав доведеним факт укладення ОСОБА_1 кредитного договору «1692652-А» від 11 листопада 2021 року, надання ОСОБА_1 кредиту шляхом перерахування коштів в сумі 20000,00 грн. на його рахунок, та дійшов безпідставного висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «ФІНФОРС». Відтак, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові ТОВ «ФІНФОРС».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТОВ «ФІНФОРС» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 4026 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» на користь ОСОБА_1 4026 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Матвієнко Ю.О.

Крижанівська Г.В.