Справа № 344/9661/23
Провадження № 2/344/2390/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

20 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

представника позивача адвоката Челій Пушкар О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Агентства нерухомості «Стабільність» про стягнення коштів , -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2023 до суду звернувся ОСОБА_3 із позовом до відповідача, у якому просив : стягнути з останньої 378 000 грн., що еквівалентно 9 000 дол. США та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що 01.08.2022 ОСОБА_3 було укладено попередній договір про купівлю-продаж об`єкту нерухомості домоволодіння по АДРЕСА_1 ( будинок та земельна ділянка). Згідно умов такого договору ОСОБА_2 зобов`язалась продати, а ОСОБА_3 придбати домоволодіння по АДРЕСА_2 ідеальних часток та земельна ділянка) за 1 680 000 грн., що еквівалентно 40 000 дол. США, про що між сторонами мав бути укладений договір купівлі-продажу.

Укладення Основного договору купівлі-продажу об`єкту та його нотаріальне посвідчення повинно відбутись у строк до 01.02.2023 ( п.1.8 попереднього договору).

Відповідно до п. 3.1. попереднього договору на підтвердження намірів укладення основного договору купівлі-продажу ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 отримала грошові кошти в суму 378 000 грн., що еквівалентно 9000 дол. США.

Згідно п. 3.3. попереднього договору, передбачено, що у випадку відмови чи ухилення продавця від нотаріального посвідчення Основного договору купівлі-продажу об`єкта на умовах договору чи не виконання умов попереднього договору з його вини. Він зобов`язаний повернути покупцю гарантійну суму, зазначену у п. 3.1. подвійному розмірі в одноденний термін з моменту відмови від укладення Основного договору купівлі-продажу чи спливу терміну, передбаченого п.1.8 попереднього договору.

Всі обов`язки покупця, передбачені умовами попереднього договору ним виконувались. Оскільки, він пошкодив хребет ( два компресійні переломи хребта) і з листопада 2022 року, внаслідок цього є прикутим до ліжка, попередив продавця та представника агентства нерухомості «Стабільність», за сприяння якого був укладений попередній договір купівлю-продажу можливе тільки за адресою його перебування ( з виїздом нотаріуса на місце).

ОСОБА_2 умови попереднього договору не виконала, зокрема на момент укладення попереднього договору приховала факт проживання в об`єкті продажу інших осіб, в тому числі неповнолітніх дітей. Крім того, необхідні для укладення договору купівлі-продажу документи у визначений строк до 01.02.2023 не надавала. Договір купівлі-продажу укладено не було саме внаслідок невиконання умов попереднього договору продавцем ОСОБА_2

05.06.2023 ухвалою головуючої судді відкрито спрощене позовне провадження.

26.06.2023 ухвалою суду провадження у справі зупинено.

25.09.2023 ухвалою суду провадження у справі поновлено, залучено правонаступника позивача ОСОБА_1

29.09.2023 ухвалою суду у заяві позивача про забезпечення позову - відмовлено.

31.10.2023 ухвалою суду до участі в справі в якості третьої особи залучено Агентство нерухомості « Стабільність».

Представник позивача ОСОБА_4 у вступному слові підтримала позовні вимоги, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Пояснила, що умови договору не виконанні. Після 07.12.2023 сторона відповідача не зверталася з пропозицією щодо мирного врегулювання спору. Позов просила задоволити.

Відповідач, представник повторно в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений, зокрема через систему « Електронний суд». Правом на подання відзиву не скористалися.10.11.2023 представник позивача адвокат Трофімов Р.В. подав клопотання про відкладення судового засідання, 07.12.2023 також було подано клопотання про відкладення судового розгляду з метою добровільного врегулювання спору. Після чого, в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань сторона відповідача не подавали.

Представник третьої особи не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.

Вислухавши вступне слово представника позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини.

01.08.2022 між ОСОБА_2 ( продавець) та ОСОБА_3 ( покупець), за участю Агентства нерухомості «Стабільність» в особі ПП ОСОБА_5 , укладено попередній договір купівлі продажу домоволодіння ( будинок 47/100 ідеальних часток), земельної ділянки кадастровий номер : 030060131, площею 0,0277 га, у майбутньому в термін обумовлений п. 1.8 Договору, тобто до 01.02.2023.

Об`єкт належить продавцю на підставі договору дарування ( п. 1.3.)

Продавець стверджує, що згоден нести відповідальність за дії ( бездіяльність) третіх осіб, які можуть привести до невиконання або неналежного виконання цього договору ( п.1.5).

Продавець згідний продати, а покупець згідний купити зазначений об`єкт продажу за ціною 1 680 000 грн., що еквівалентно 4 000 дол. США ( а.с. 1.7).

До підписання цього договору, в рахунок неналежних за Основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів купівлі-продажу об`єкту продажу своєї платіжної спроможності, покупець передав, а продавець отримав гарантійну суму у розмірі 378 000 грн., що еквівалентно 9 000 дол.США ( п. 3.1).

У випадку відмови чи ухилення продавця від нотаріального посвідчення Основного договору купівлі-продажу об`єкта продажу на умовах цього договору чи невиконання ( порушення виконання) умов цього Договору з його вини, продавець зобов`язаний повернути покупцю гарантійну суму зазначену у п. 3.1. в подвійному розмірі в одноденний термін з моменту відмови від укладення основного Договору купівлі-продажу чи спливу терміну, передбаченого п.1.8 даного Договору ( п. 3.3).

Договір набирає чинність з моменту підписання сторонами та Агентством нерухомості і діє до виконання ними усіх своїх зобов`язань за цим договором ( п. 3.9).

Продавець зобов`язаний оформити і укласти з покупцем Основний Договір у термін, місці та на умовах встановлених цим Договором ( п. 4.1).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з копії довідки приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Шпаргало О.В. від 07.09.2023 за №108/02-14, до складу спадкоємців по спадковій справі №30/2023, яка заведена останньою 11.08.2023 та зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 71080940, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 07.09.2023 входить ОСОБА_1 , (донька померлого), ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відносини з укладення попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна регулюються ст. 635 ЦК України та параграфом 1 Глави 54 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно положень ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що невстановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок невстановлений актами цивільного законодавства.

Оскільки з положень ст. 635 ЦК України не вбачається будь-яких обмежень щодо виду або предмету договору, який можуть зобов`язатися укласти сторони у майбутньому на підставі попереднього договору, тому така домовленість може бути досягнута сторонами щодо будь-яких договорів: про відчуження майна (у тому числі нерухомого), надання послуг, виконання робіт, надання майна в найм тощо.

Таким чином, попередній договір створює для сторін одне основне зобов`язання: укласти протягом узгодженого терміну певний тип цивільно-правового договору на заздалегідь узгоджених умовах.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Для підтвердження укладення між сторонами попереднього договору, за яким у сторін виникають певні зобов`язання, цей договір має містити в собі предмет та інші істотні умови основного договору, а, також, попередній договір повинен укладатись в тій самій формі, в якій повинен укладатись основний договір.

Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої із сторін, то аванс повертається його власникові.

Отже, у разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом, а не завдатком і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов`язання випливає із договору, укладеного сторонами.

Якщо покупець, бажаючи в майбутньому придбати товар, нерухоме майно, вносить продавцеві частину коштів. Продавець приймає ці кошти під зобов`язання у майбутньому продати саме дане нерухоме майно саме цьому покупцеві то це не є завдаток, це є аванс, що має місце в даній справі.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 25.09.2013 року у справі №6-82цс13, від 13.02.2013 року у справі №6-176цс12, 20.11.2019 року у справі № 310/3023/16-ц провадження № 61-25543св18.

Судом встановлено, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 попередній договір від 01.08.2022 відповідає вимогам законодавства щодо попереднього договору, у ньому міститься волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору. У попередньому договорі міститься вимога про укладення у строк не пізніше 01.02.2023 договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки. Однак основний договір купівлі-продажу, щодо якого укладався попередній договір між вказаними сторонами укладено не було.

За наведених обставин, враховуючи, що сторони домовилися укласти договір у майбутньому, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору кошти ОСОБА_3 в сумі 378 000 грн., що еквівалентно 9000 дол. США визнаються авансом, а тому повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України.

При цьому вказана норма не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 192 ЦК України). Такі випадки передбачені ст. 193, ч. 4 ст. 524 ЦК України, Законом України від 16.04.1991 № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як вбачається зі змісту договору, сторони визначили у грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті, а тому сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Оскільки сторони у попередньому договорі передбачили суму у еквіваленті до долара США, то у відповідача виникло зобов`язання повернути на вимогу позивача кошти у національній валюті - гривні, проте у сумі, визначеній за офіційним курсом НБУ, встановленим на день платежу.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , як спадкоємця сторони договору ОСОБА_3 , 378 000 грн., що еквівалентно 9 000 дол. США станом на 01.09.2022, що передані за попереднім договором купівлі продажу від 01.09.2022, що посвідчений Агентством нерухомості « Стабільність».

Разом з тим, враховуючи норму ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено повністю з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3 780 грн.

Повне рішення складено 26.12.2023, з врахування перебування головуючої у відпустці.

На підставі керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 280-285, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 378 000 ( триста сімдесят вісім тисяч ) гривень, що передані за попереднім договором купівлі продажу від 01.09.2022, що посвідчений Агентством нерухомості « Стабільність».

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 3 780 ( три тисячі сімсот вісімдесят ) гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_3 ;

Представник позивача : адвокат Челій Пушкар Олена Іванівна, адреса : вул. Відкрита,18, м. Івано-Франківськ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП : НОМЕР_2 , адреса : АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено 27.12.2023.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.