Справа № 643/271/23
Провадження № 2/643/268/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Степанюк Д.Р.,

за участю:

представника позивача - Макарійчук А.В. ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Литвинової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, поданої в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь КНП Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини №3» аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що на первинному обліку Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування -малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Рішенням Московського районного суду м. Харкова ві 11.08.2021 ухвалено про відібрання малолітнього ОСОБА_3 від матері - ОСОБА_2 , без позбавлення її батьківських прав.Відповідно до Акту про факт передачі дитини від 02.06.2021, малолітній ОСОБА_4 був влаштований до Комунального некомерційного підприємства «Обласний будинок дитини № 3», де перебуває по теперішній час.Посилався, що відповідно до вимог сімейного законодавства України питання повернення дітей на виховання батькам, у разі прийняття судом рішення про відібрання їх без позбавлення батьківських прав, здійснюється на підставі рішення суду про повернення їм дітей. Відповідно до п.п. 3, 4 п. 17 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» дитина втрачає статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі поновлення піклування обох або одного з батьків на підставі скасування рішення суду про відібрання дитини у батьків без позбавлення батьківських прав та рішення суду про повернення батькам дитини, яка в судовому порядку була відібрана у них.Відтак, як на це посилається позивач, для вирішення питання повернення сина на виховання матері дитини необхідно було звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Зазначив, що мати малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_2 була письмово проінформована про необхідність до 15.09.2022 подати позовну заяву до суду про повернення дитини на виховання, а також, що у разі незвернення до суду з відповідним позовом буде порушуватися питання про позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього сина.Крім цього, ОСОБА_2 у своєму поясненні від 22.12.2021 зобов`язалася до серпня 2022 звернутись до суду із заявою про повернення дитини на виховання, проте цього не зробила.Зі змісту довідки від 26.12.2022, виданої КНП ХОР «Обласний будинок дитини № 3», ОСОБА_4 перебуває в даному закладі з 02.06.2021 по теперішній час. Мати дитини ОСОБА_2 відвідала сина один раз - 24.02.2022. У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на территорию України вихованців даного будинку дитини було евакуйовано до іншої країни, мати в телефонному режимі цікавилася долею сина приблизно раз на місяць, востаннє - 08.11.2022.Також зазначив, що відповідно до листа КНП «Міська поліклініка № 11» Харківської міської ради від 16.07.2021, ОСОБА_2 , відповідач у справі, має другу вагітність строком 30 тижнів, на обліку по вагітності не перебуває, отримала направлення для взяття на облік до КНП «Міський пренатальний центр», однак на прийом так і не з`явилася. 10.07.2021 та 14.07.2021 було проведено патронаж вагітної ОСОБА_2 , яка в грубій формі повідомила, що не збирається з`являтися до лікарні для постановки її на облік, як вагітної. З матір`ю відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , було проведено бесіди щодо належного виховання неповнолітньої ОСОБА_6 та роз`яснено про необхідність обстеження та спостереження її вагітної дочки.Також посилався, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в КНП ХОР «Обласний клінічний центр профілактики і боротьби за СНІДом», де проходила курс антиретровірусної терапії, з 03.03.2020 лікування самовільно припинила.Згідно з листом Відділу соціальної роботи по Салтівському району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» (далі - Відділ) від 16.12.2022 з родиною ОСОБА_2 у 2021 проводилася соціальна робота, яка була спрямована на подолання складних життєвих обставин. Фахівці Відділу неодноразово намагалися провести бесіди з матір`ю щодо виховання дитини, дотримання належних санітарно-гігієнічних умов в квартирі, формування навичок здорового способу життя, профілактики вживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин, однак ОСОБА_7 не завжди відповідала на телефонні дзвінки, її часто не було вдома, вона не виконувала поради фахівців. На початку 2022 року фахівцями Відділу було здійснено декілька виходів за місцем проживання матері ОСОБА_2 , проте двері ніхто не відкривав, зі слів сусідів, матір з дитиною давно не бачили за місцем проживання. Більше ОСОБА_2 у 2022 році не зверталася до Відділу для вирішення складних життєвих обставин та повернення дитини на виховання. У зв`язку з низьким виховним потенціалом матері дитини, малозабезпеченістю родини, Відділ вважає за доцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 .Зазначив, що відповідно до п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», якщо протягом року після ухвалення судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунуті причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав.Посилався, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Також посилався, що вимогами діючого сімейного законодавства України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , необхідно вирішити питання щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав та обставин, зазначених в пред`явленому позові.

08 лютого 2023 року від Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради надійшов висновок № 268 від 23.12.2022, згідно з яким, Департамент служб у справах дітей, як представник органу і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11 квітня 2023 року від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування обраної позиції відповідачкою у відзиві зазначено, що вона є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус одинокої матері, відомості про батька у свідоцтві про народження дитини зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Посилалася, що до народження сина вона підготувалася заздалегідь, разом зі своєю матір`ю придбала для дитини коляску, дитяче ліжко, необхідний дитячий одяг, памперси, іграшки та все необхідне для немовляти. 03 квітня 2020 року до неї додому за адресою, де вона проживала з сином ОСОБА_8 - АДРЕСА_1 , приходили спеціалісти Служб у справах дітей по Московському району спільно з фахівцями Центру соціальних служб Московського району м. Харкова та встановили, що умови проживання задовільні, новонароджена дитина забезпечена необхідними речами, ліжком, шафою з необхідними речами та одягом, які відповідають до сезону, сумішами для годування та пампперсами. Зазначила, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.08.2021 було ухвалено рішення про відібрання від неї дитини - ОСОБА_3 , оскільки вона, як мати малолітнього сина, безвідповідально підійшла до батьківського ставлення по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, проти задоволення позову вона заперечувала, з рішенням суду вона не була згодна. Після того, як її сина відвезли до КНП «Міська клінічна дитяча лікарня №16» Харківської міської ради вона весь час приходила до сина у лікарню, приносила йому суміші, молоко, памперси, але її до дитини не пускали через карантинні обмеження. Також вона зверталася до Служби у справах дітей з питання повернення їй дитини на виховання, начальник служби їй роз`яснила, що їй необхідно зібрати певні документи, які вона зібрала, проте вона не отримала довідку від нарколога та психіатра, оскільки їй було необхідно лягати у лікарню на тиждень, а вона цього зробити не могла, оскільки навчалася і незабаром повинна була отримати атестат. Через вказані обставини їй було відмовлено в проханні у поверненні дитини. 22.06.2021 її дитину ОСОБА_3 було передано до КНП «Обласний будинок дитини №3», де її син знаходиться до тепер. За час перебування сина у вказаному закладі вона у телефонному режимі цікавилася про стан його здоров`я та розвиток, у зв`язку з карантинним обмеженнями адміністрація будинку не пускала відвідувачів до сина, а тому відвідувати сина вона не мала можливості. Посилалася, що за час перебування сина в КНП «Обласний будинок дитини №3» вона постійно телефонувала директорові закладу в середньому 1-2 рази на місяць, що підтверджується нею відповіддю на адвокатський запит, в якому зазначено такі відомості, відвідати сина їй вдалося лише один раз - 24.02.2022. У зв`язку з військовою агресією рф вихованців КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3», серед яких і її син, тимчасово знаходиться у Литовській республіці у м. Каунас. Їй про тимчасове переміщення дитини до іншої країни було повідомлено в телефонній розмові, письмові повідомлення їй не надсилалися. Через введений воєнний стан на території України, що триває з 24 лютого 2022 року, з метою забезпечення свого життя та життя і здоров`я своєї другої дитини, вона була вимушена покинути місто Харків та виїхати до ОСОБА_9 . Спочатку вона з другим сином - ОСОБА_10 та матір`ю - ОСОБА_5 перебували на обліку у Львівській області, смт. Гніздичв, як внутрішньо переміщені особи. Проте у травні 2022 вона разом з малолітнім сином ОСОБА_11 та матір`ю - ОСОБА_5 залишили територію України та знайшли прихисток в Німеччині, що нею підтверджується довідкою від 27.02.2023, виданою міським управлінням м. Шпаєр, Німеччина. На даний час вона проживає в Німеччині, має там соціальне житло, вона та її другий син ОСОБА_11 отримують допомогу від Німецької держави, для дітей створені усі належні умови проживання, що підтверджується відповідними документами. Зазначила, що увесь цей час вона не припиняла турбуватися про сина ОСОБА_8 , після прибуття до Німеччини вона намагалася розшукати свого малолітнього сина ОСОБА_8 , писала на телефонний номер у месенджер «Вайбер» директору КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» ОСОБА_12 з проханням надати їй точну адресу перебування сина ОСОБА_8 . Офіційно вказаний заклад не повідомив їй, куди саме був евакуйований КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» з дітьми. Також вона писала листів на електронну поштову адресу Служби у справах дітей та отримала відповідь, що її сина разом з КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» було евакуйовано до Німеччини, інших офіційних листів вона від них не отримувала. У Німеччині вона звернулася до Соціальної служби міського управління Шпайєр за допомогою у з`ясуванні місця знаходження її сина ОСОБА_3 , як з`ясувалося, у Німеччині її сина не було, тому Соціальна служба міського управління Шпайер 21.11.2022 надіслала запит про перевірку умов проживання ОСОБА_3 в Центральний орган влади у Литві, 10 січня 2023 року вона отримали відомості, що Центральний орган влади в Литві може підтвердити місцезнаходження ОСОБА_3 в муніципальному центрі «Вія» в місті Каунас. Посилалася, що на даний час вона докладає всіх зусиль для забезпечення потреб своєї дитини та створення належних умов для проживання та виховання сина. Для дитини такого маленького віку вкрай важлива постійна присутність матері, адже саме материнське виховання, її турбота і любов відіграють головну роль у формуванні особистості дитини, формуванні її свідомості дорослої людини. Зазначила, що вона повністю переосмислила своє життя, зробила висновки, змінила спосіб життя, яке призвело до відібрання від неї сина ОСОБА_8 та запевняє у тому, що буде докладати максимум зусиль для того, щоб її діти мали належне виховання, були матеріально забезпечені, а їх права захищені. Посилалася, що вона не страждає ані на алкоголізм, ані на наркоманію, не має психічних захворювань, вона дуже любить свого сина, бажає завжди бути поруч з ним, виховувати та піклуватися про нього. Її матір - ОСОБА_5 дуже любить онука та буде усіляко їй допомагати у вихованні дитини. Посилалася, що наразі вона перебуває у декретній відпустці по догляду за другою дитиною - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжує навчатися в дистанційному режимі в КЗ «Харківський ліцей № 183 Харківської міської ради», ОСОБА_11 є молодшим братом ОСОБА_8, вона, як матір, не бажає, щоб брати були розлучені. Також посилалася, що 23 березня 2023 року вона уклала шлюб зі ОСОБА_13 , який на даний час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , її чоловік добре ставиться до її дітей, допомагає в їх матеріальному утриманні та у майбутньому буде допомагати рости дітям у любові та турботі. Зазначила, що такі її дії та поведінка свідчать про те, що вона змінюється на краще, вона створила родину, турбується про дитину, прагне спілкування з сином, виховувати його, піклуватися про стан його здоров`я, бажає створити для сина якнайкращі умови проживання та розвитку. 17 березня 2023 року міське управління Шпайер Департамент у справах молоді, сім`ї, реабілітації та соціального захисту, освіти, спорту надало свій висновок до Московського районного суду м. Харкова, згідно з яким, Служба підтримує матір дитини - пані ОСОБА_6 про повернення їй дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до матері. Наголошують, що наразі ОСОБА_6 перебуває у притулку в місті Шпайер, де її підтримують соціальні служби міста, матір дитини намагається забезпечити догляд сина та його виховання, не зважаючи на поточну складну ситуацію, сім`я намагається організувати своє повсякденне життя у дружній до дитини спосіб і забезпечити благополуччя дитини. Також служба може підтримувати матір дитини з іншою дитиною, яка перебуває під опікою, і надають своє погодження на повернення дитини матері для возз`єднання сім`ї, що допоможе уникнути розлучення сім`ї. Відтак, як на це посилається відповідач, проживання сина разом з матір`ю в Німеччині надасть можливість доступу до безкоштовного медичного лікування, соціальної допомоги, а також розвивати дитину та вивчати мови, що, у свою чергу, буде сприяти його вихованню та відповідатиме принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Посилалася, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для самої дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при недоведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Посилаючись на практику Верховного Суду, зазначала, що Верховний Суд неодноразово доходив висновку, що факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. Зазначила, що вона не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, має бажання й надалі приймати участь у вихованні дитини, цікавиться його життям, розшукувала свого сина, бажає з ним спілкуватися, дарувати свою батьківську любов та тепло, допомагати матеріально, слідкувати за його станом здоров`я, розвивати його культурно і духовно. Вона здатна забезпечити синові необхідні умови проживання, безпеку, гармонію та спокій, а відтак, на її думку, законодавчі підстави для позбавлення її батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 , відсутні. За вказаних обставин, просить відмовити в задоволення позовних вимог позивача.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова ід 17 квітня 2023 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи.

Представник позивача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, яка діє на підставі довіреності - Макарійчук А.В. у судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, про обставини, які послугували підставою для звернення до суду з даним позовом, пояснила, як про це зазначено у позовній заяві. Пояснила, що підставою для звернення до суду з даним позовом послугувало рішення суду, згідно з яким в ОСОБА_2 було відібрано дитину- ОСОБА_3 , без позбавлення батьківських прав. Оскільки вимогами Сімейного законодавства України визначено, що у разі продовження невиконання батьками дитини обов`язків та незвернення до суду з позовом про повернення дитини, орган опіки та піклування повинен звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Зазначила, що коли діяли карантинні обмеження, ОСОБА_2 безпосередньо бачити дитину не могла, вона телефонувала до будинку дитини та дізнавалася про стан здоров`я сина, іноді приходила до будинку дитини, приносила суміші, памперси для дитини, в неї була цікавість, але безпосередньо до суду з позовом про повернення дитини вона не зверталася, хоча мала право на таке звернення до суду, про що була попереджена. Зазначила, що Департаменту відомо, що засобом телефонного зв`язку ОСОБА_2 зверталася до будинку дитини та цікавилася станом здоров`я дитини, його життям. Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, обласний будинок дитини виїхав за межі України, а тому наявні підстави вважати, що відповідачка не має можливості бачитися з дитиною, може лише спілкуватися з нею в телефонному режимі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, в обґрунтування обраної позиції посилалася на обставини, як воно зазначено у відзиві на позовну заяву. Посилалася, що після ухвалення рішення суду про відібрання в неї дитини ОСОБА_3 , вона відвідувала сина, їй показували сина через вікно, вона йому приносила суміші, памперси. Коли сина перевели до будинку дитини, вона приходила до нього, проте через карантинні обмеження їй не давали можливості побачитися з сином та поспілкуватися з ним. Коли розпочалася війна, вона прийшла до будинку дитини, де керівник будинку - ОСОБА_14 показав їй сина через віконце. В подальшому зв`язок з будинком дитини увірвався, їй вдалося отримати відомості, що дітей з будинку дитини, де перебував у тому числі і її син, вивезли до Полтави, проте, коли вона зателефонували до соціальних служб у Полтаві, їй повідомили, що її сина в Полтаві немає. Зазначила, що прикладала зусиль, щоб дізнатися, де знаходиться її син, про його життя, стан здоров`я, і наразі, достеменно знаючи, де її дитина, продовжує цікавитися його життям. Посилалася, що в неї є ще один малолітній син, вона дуже хоче виховувати своїх обох синів разом, не хоче розлучати братів. Зазначила, що після ухвалення рішення суду про відібрання в неї дитини ОСОБА_3 вона не зверталася до суду з позовом про повернення дитини, оскільки перебувала у стані вагітності та за станом здоров`я перебувала на стаціонарному лікуванні з метою збереження вагітності. Коли в неї народився другий син, вона стала підшукувати житло, де вона зможе проживати з обома синами, тому перш ніш звертатися до суду з позовом про повернення їй дитини, вона мала бажання створити умови для проживання дітей. Коли їй вдалося орендувати житло, вона вирішила звернутися до суду з позовом про повернення дитини, однак, у зв`язку з розпочатою російською федерацією війною, суд був закритий і вона не мала змоги подати позовну заяву. В подальшому, через вказані обставини, вона була вимушена виїхати з молодшим сином та матір`ю до Львову, а потім до Німеччини. Зазначила, що у Німеччині вона отримує соціальні виплати. Наразі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, її чоловік несе службу у Збройних Силах України, отримує заробітну плату, здійснює переведення грошових коштів на її картку, за рахунок яких вона, у тому числі, має змогу забезпечувати синів всім необхідним, посилалася, що участь у вихованні дітей чоловік наразі приймати не має змоги, позаяк виконує свої службові зобов`язанні, пов`язані із захистом України від дій росії. Посилалася, що після того, як їй вдалося точно встановити місце знаходження її сина ОСОБА_3 , вона зв`язується телефонним зв`язком з керівництвом будинку дитини, щоб з`ясувати відомості щодо її сина, це відбувається приблизно один раз на тиждень. Щодо стану її здоров`я зазначила, що в Німеччині пройшла медичний огляд, у зв`язку з наявною в неї хворобою, стала на медичний облік та приймає необхідне антиретровірусне лікування. Посилалася, що перебуває з молодшим сином у Німеччині вже другий рік, має плани на вивчення німецької мови з метою в подальшому віддати дітей до дитячого садка та йти працювати, щоб залишитися проживати в Німеччині.

Представник відповідача - адвокат Литвинова В.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, в обґрунтування обраної позиції посилалася на обставини, як воно зазначено у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої дитини має дуже серйозні наслідки для дитини, вносить у її життя серйозні зміни. Посилалася, що позбавити батьківських прав батьків стосовно дитини можливе лише за наявності встановлених обставин щодо винної поведінки матері/батька щодо невиконання батьківських обов`язків. Як про це зазначила представник відповідача, ОСОБА_2 намагається повернути свою дитину, увесь період часу, коли дитина була відібрана у відповідачки, остання намагалася з`ясувати місцезнаходження дитини, коли з`ясувала, де знаходиться її син, не мала можливості бачитися з сином, позаяк на той час діяли карантинні обмеження, за час карантинних обмежень ОСОБА_2 вдалося лише один раз відвідати дитину, вона приносила до будинку дитину необхідні суміші, памперси, іграшки. Відповідачка постійно телефонувала до будинку дитини, спілкувалася з керівництвом установи та цікавилася станом здоров`я сина, його розвитком, життям, такі телефонні дзвінки вона здійснювала впродовж 2022 року та у 2023 році. З початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України ОСОБА_2 з другим сином, якому на той час виповнилося лише пів роки, була вимушена виїхати в місто Львів, оскільки вона проживала в Салтівському районі м. Харкова, який піддавався масованим обстрілам з боку росії. У Львові ОСОБА_2 отримала довідку внутрішньо переміщеної особи, а в подальшому, була вимушена разом з другим сином та матір`ю виїхати до Німеччини. Перебуваючи у Німеччині, відповідачка звернулася до їх місцевої соціальної служби з метою розшукати свою дитину - ОСОБА_3 . Спочатку керівництвом будинку дитини шляхом спілкування через месенджер «Вайбер» ОСОБА_2 було повідомлено, що її дитину було вивезено до Литви, коли відповідачка звернулася з електронним листом на адресу служби опіки, їй було повідомлено, що її сина було евакуйовано до Німеччини. Відтак, точних відомостей щодо місця перебування малолітнього сина відповідачки ОСОБА_3 після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України відповідачці ніхто не надавав, письмово про точне місцезнаходження дитини її ніхто не повідомив. Лише тільки після того, як соціальні служби Німеччини звернулися з відповідним запитом до соціальної служби в Україні стало відомо, що ОСОБА_3 було вивезено разом з іншими дітьми обласного будинку дитини до Литви. Посилалася, що на даний час ОСОБА_2 спілкується з сином в телефонному режимі, їй надають таку можливість, дитині на теперішній час вже виповнилося три роки, вона впізнає свою матір. Відповідачка бажає й надалі спілкуватися з сином, бажає його повернути, більш того, у відповідачки є ще один малолітній син, ОСОБА_2 не хоче розлучати двох братів, має бажання виховувати своїх синів, забезпечувати їх всім необхідним, піклуватися про своїх дітей. Зазначила, що відповідачку, у зв`язку з її життєвими обставинами, в яких вона опинилася, підтримують органи опіки та піклування Німеччини, надали письмову відповідь, що підтримують ОСОБА_16 , як матір малолітнього сина з питання повернення дитини до рідної матері, зазначили, що будуть надавати всіляку допомогу, вживати заходів щодо забезпечення усім необхідним відповідачку з метою підтримати її з дітьми.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , батьками якого є: батько - ОСОБА_17 , мати - ОСОБА_2 , що знаходить своє підтвердження належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 29 грудня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 2222 (а.с. 5).

Як убачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №9, сформованого 28 січня 2021 року, державна реєстрація відомостей про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 7).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання №01-05347-2021 від 11.05.2021 з Реєстру територіальної громади міста Харкова зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є адреса: АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Відповідно до Акта про факт передачі дитини від 02.06.2021, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності ОСОБА_18 , головного спеціаліста сектору з питань попередження правопорушень та дотримання законодавства щодо дітей Служби у справах дітей по Московському району ДССД ХМР, передають адміністрації закладу КНП «Обласний будинок дитини №3» на підставі рішення Виконавчого комітету ХМР Харківської області від 10.02.2021 №31 (а.с. 24).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова, ухваленим 11.08.2021 по цивільній справі за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_5 , про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав, відібрано у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передано Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє від імені органу опіки та піклування, для подальшого влаштування. Попереджено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини та роз`яснено, що вона має право звернутися до суду із позовом про повернення дитини після усунення обставин, які стали підставами для задоволення цього позову (а.с. 11-18).

Зі змісту Наказу №142 від 17.09.2021 «Про взяття на облік дитини, позбавленої батьківського піклування», виданим начальником Служби у справах дітей по Московському району ОСОБА_19 , на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.08.2021 малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік (а.с. 9).

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 21.12.2021 № 1023 та Витягу з додатка 2 до вказаного рішення, до переліку дітей, яким надається статус дитини, позбавленої батьківського піклування, включено ОСОБА_3 , зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.08.2021 відібрано від матері без позбавлення батьківських прав, відомості про батька дитини внесено до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 19).

Як убачається з листа №273 від 16.12.2022 за підписом начальника відділу соціальної роботи по Салтівському району Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» Леонової Т.О., скерованого на адресу заступника начальника Служби у справах дітей по Салтівському району м. Харкова Сахно Є.В., Відділ соціальної роботи по Салтівському району м. Харкова ХМЦСС «Довіра» щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відібраний від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав, повідомляє, що соціальна робота з родиною ОСОБА_2 проводилася в 2021 році, була спрямована на подолання складних життєвих обставин родини, фахівці Відділу неодноразово намагалися проводити бесіди з матір`ю щодо виховання дитини, дотримання належних санітарно-гігієнічних умов у квартирі, формування навичок здорового способу життя, профілактики вживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин. Однак ОСОБА_2 не завжди відповідала на телефонні дзвінки, її часто не було вдома, не виконувала порад фахівців. На початку 2022 року фахівцями Відділу були здійснені виходи за адресою проживання родини: АДРЕСА_1 , але двері ніхто не відчиняв, на телефоні дзвінки не відповідали. Зі слів сусідів родину ОСОБА_2 давно не бачили за місцем проживання. ОСОБА_2 в 2022 році до Відділу для вирішення нею складних життєвих обставин та повернення дитини на виховання не зверталась. Враховуючи вище викладене, у зв`язку із низьким виховним потенціалом матері та малозабезпеченістю, вважають за доцільне розглянути питання щодо позбавлення матері ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 (а.с. 25-26).

22 грудня 2021 року ОСОБА_2 надано пояснювальну начальникові Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей харківської міської ради, зі змісту якої вбачається, що вона, ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , планує зайнятися поверненням сина у сім`ю, наразі вона проживає з молодшим сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його біологічним батьком в місті Куп`янську. Зобов`язується подати до суду усі необхідні документи для повернення сина ОСОБА_8 до суду до серпня (а.с. 20).

Згідно з листом від 26.12.2022 за №26/24, скерованим директором Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини №3» К.В. Землянським заступникові начальника Служби у справах дітей по Салтівському району м. Харкова Сахно Є.В., адміністрація КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» повідомляє, що на вихованні в їх установі з 02.06.2021 по теперішній час перебуває малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час перебування дитини у ввіреному йому закладі мати малолітнього ОСОБА_20 , відвідала сина один раз - 24.02.2022. В подальшому, у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф до України, вихованців будинку дитини було евакуйовано до іншої країни, але ОСОБА_2 цікавилася долею сина раз на місяць, востаннє - 08.11.2022 (а.с. 21).

Як убачається зі змісту листа заступника головного лікаря з медичної частини КНП «Міська поліклініка №11» Харківської міської ради № 715/0/522-21 від 16.07.2021, скерованого на адресу Центру соціальних служб Московського району м. Харкова, адміністрація КНП «Міська поліклініка №1» ХМР інформує, що 08.07.2021 до закладу охорони здоров`я звернулася за направленням лікаря-педіатра КНП «Міська дитяча поліклініка №13» ХМР ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Діагноз: вагітність ІІ, 30 тижнів, пологи ІІ, рубець матки після кесарево розтину (2020). Зі слів жінки, вона ВІЛ-інфікована з 2020 року, перебуває на обліку в КНП ХОР «Обласний клінічний центр профілактики і боротьби зі СНІДом». Проходила курс антиретровірусної терапії, з 03.03.2020 лікування самовільно припинила. Вагітна на обліку по вагітності не перебуває. Вагітна була оглянута, направлена для постановки на облік до КНП «Міський перинатальний центр» ХМР (видано направлення). 10.07.2021 в телефонній розмові з лікарем КНП «Міський перинатальний центр» ХМР ОСОБА_21 з`ясовано, що вагітна на прийом не з`явилася. 10.07.2021 проведено патронаж. Вагітна в грубій формі повідомила, що вона не збирається з`являтися на консультацію та обстеження до КНП «Міський перинатальний центр» ХМР. Проведено бесіду з матір`ю ОСОБА_5 про необхідність обстеження та спостереження вагітної в жіночій консультації та юридичну відповідальність за дочку, у зв`язку з неповноліттям. 14.07.2021 лікарем-акушером-гінекологом ОСОБА_22 та акушеркою ОСОБА_23 було здійснено активний патронаж за адресою: АДРЕСА_1 , вагітна перебувала вдома, стан задовільний, скарг не має. Проведена бесіда про необхідність перебування на обліку по вагітності та обстеження. Обіцяла з`явитися до КНП «Міський перинатальний центр» ХМР 19.07.2021. Адміністрація КНП «МП №11» ХМР просить організувати супровід вагітної до КНП «Міський перинатальний центр» ХМР для постанови її на облік (а.с. 22-23).

Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманої Московським районним судом м. Харкова 16.01.2023, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 31).

Відповідно до довідки від 11 березня 2022 року № 1314-3 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання якої: АДРЕСА_2 , є адреса: АДРЕСА_3 (а.с. 107).

Згідно з довідкою від 11 березня 2022 року № 1314-2 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання якого: АДРЕСА_2 , є адреса: АДРЕСА_3 (а.с. 107, оборотна сторінка).

Згідно з відповіддю на адвокатський запит адвоката Литвинової В.В. директора КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» Землянського К.В. №15 від 28.03.2023, адміністрація КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» повідомляє, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на вихованні в даній установі з 02.06.2021 по теперішній час. Малолітній був влаштований в будинок дитини на підставі рішення ВК Харківської міської ради від 10.02.2021 №31 «Про негайне відібрання малолітньої дитини у матері» та на підставі путівки Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 26.05.2021 №02.03-10/15. За час перебування дитини в «Обласному будинку №3» його мати - ОСОБА_2 , відвідала його один раз - 24.02.2022. У період з березня по червень 2022 року ОСОБА_2 телефонувала директору закладу в середньому 1-2 рази на місяць (точні дати не збереглися). У подальшому телефонувала: 26.07.2022, 27.07.2022, 28.07.2022, 22.09.2022, 28.09.2022, 08.11.2022, 22.12.2022, 27.02.2023, 03.03.2023, 04.03.2023, 05.03.2023, 06.03.2023, 08.03.2023, 12.03.2023, 20.03.2023, 25.03.2023. Вихованці КНП ХОР «Обласний дитячий будинок №3», у тому числі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово знаходяться у Литовській Республіці, м. Каунас. Про тимчасове переміщення дитини до іншої країни із зазначенням адресу ОСОБА_2 було повідомлено у телефонній розмові, письмове повідомлення не надавалося (а.с. 77).

Відповідно до листа від 27 лютого 2023 року, адресованого уповноваженим соціальним працівником ОСОБА_25 на адресу Московського районного суду м.Харкова, з перекладом на українську мову, справжність підпису перекладача Очман Д.Д., засвідчено приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Цигіповою О.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1846 30.03.2023, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також її син ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та мати ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживають у Німеччині за адресою: АДРЕСА_6 (78-80).

Згідно з листом Центру зайнятості Вордерпфальц - Людвігсгафен, виданим на ім`я ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , з перекладом на українську мову, справжність підпису перекладача Очман Д.Д. засвідчено приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Цигіповою О.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1851 30.03.2023, за період з 01.01.2023 по 28.02.2023 ОСОБА_6 та ОСОБА_29 нараховуються та виплачуються виплати як особам, які проживають у спільності нужденних, на ОСОБА_6 за січень 2023 року в сумі 780,55 євро, за лютий 2023 року - 598,42 євро (а.с. 81-83).

ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , має зареєстрований ідентифікаційний номер платника податків № НОМЕР_3 , що знаходить своє підтвердження листом-повідомленням від 02.06.2022 з його перекладом на українську мову, справжність підпису перекладача Очман Д.Д. засвідчено приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Цигіповою О.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1847 30.03.2023 (84-85).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання від 02.06.2022, в базі персональних даних органу реєстрації міститься інформація, що ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою проживання: АДРЕСА_4 , переклад довідки на українську мову здійснено перекладачем ОСОБА_31 , справжність підпису перекладача засвідчено приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Цигіповою О.Г., зареєстровано в реєстрі за №1848 30.03.2023 (а.с. 86-87).

Як убачається зі Звіту про заходи, вжиті соціальними службами у період з листопада 2022 року по січень 2023 року щодо обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеним Районною соціальною службою Відділу соціального обслуговування міського управління Шпаєр, Соціальна служба міського управління Шпаєр повідомляє про контакт з Федеральним управлінням юстиції (Центральний орган з міжнародних спорів щодо опіки) та Центральним органом у Литві з метою перевірки умов проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.11.2022 соціальна служба населення надіслала запит про перевірку умов проживання ОСОБА_8 (запит відповідно до статті 80 Брюссельського регламенту ІІ b)до Федерального відомства юстиції. На той час мати дитини не знала точного місцезнаходження свого сина, 28 листопада 2022 року Центральний орган влади в Литві повідомив їй, що в реєстрах немає жодних записів про неповнолітнього та його опікуна. Під час особистої бесіди 22.12.2022 мати дитини змогла назвати конкретне місце проживання свого сина ОСОБА_8 , що було передано соціальною службою у той же день. Того ж дня служба направила цю інформацію до Федерального відомства юстиції. 10.01.2023 Соціальна служба отримала інформацію від Федерального відомства юстиції про те, що центральний орган влади в Литві може підтвердити місцезнаходження ОСОБА_8 . Він перебував у муніципальному центрі опіки «Вія» в Каунасі. Документи про те, що дитина була передана під опіку в Україні українським судом. Для того, щоб змінити це рішення, мати мала б звернутися до українського суду із заявою про зміну рішення суду і довести, що на даний момент вона в змозі самостійно виховувати сина, якщо у неї виникнуть додаткові питання щодо звернення до українського суду, вона повинна звернутися до українського адвоката. Про це було повідомлено матері дитини, оскільки можливості соціальної служби місткого управління Шпаєр щодо дитини ОСОБА_8 вичерпані, ніяких подальших заходів не було вжито. Переклад звіту на українську мову здійснено перекладачем ОСОБА_31 , справжність підпису засвідчено приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Цигіповою О.Г., зареєстровано в реєстрі за №1844 30.03.2023 (а.с. 88-90).

Як убачається з листа Районної соціальної служби Відділу соціального обслуговування міста Шпаєр, Німеччина, від 17 березня 2023 року, адресованого Московському районному суду м. Харкова, Відділ соціального обслуговування Районної соціальної служби міста Шпаєр, Німеччина, підтримує заяву матері дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про повернення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до матері дитини. Зазначено, що наразі пані ОСОБА_32 перебуває у притулку в місті Шпаєр, де її підтримують соціальні служби міста Шпаєр. Мати дитини намагається забезпечити догляд та виховання дитини, не зважаючи на поточну складну ситуацію, сім`я намагається організувати своє повсякденне життя у дружній до дитини спосіб і забезпечити благополуччя дитини. Посилаються, що вони можуть підтримати матір дитини з іншою дитиною, яка перебуває під їх опікою, і погоджуються на повернення дитини матері. Після розгляду загальної ситуації возз`єднання сім`ї в домогосподарстві матері дитини є актом гуманності, це також допоможе подолати поточну нестабільну ситуацію та уникнути повного розлучення сім`ї. Переклад листа на українську мову здійснено перекладачем ОСОБА_31 , справжність підпису засвідчено приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Цигіповою О.Г., зареєстровано в реєстрі за №1850 30.03.2023 (а.с. 91-92).

Згідно з розширеною довідкою про реєстрацію місця проживання від 03.08.2022, в базі персональних даних органу реєстрації міститься інформація, що ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою проживання: АДРЕСА_4 , переклад довідки на українську мову здійснено перекладачем ОСОБА_31 , справжність підпису перекладача засвідчено приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Цигіповою О.Г., зареєстровано в реєстрі за №1850 30.03.2023 (а.с. 93-95).

Як убачається з тимчасового посвідчення про дозвіл на перебування в країні, ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, має право проживати в землі Рейланд-Пфальц, район Арвайлер, Німеччина, посвідчення видано 12.07.2022, дійсне до 02.05.2023, переклад тимчасового посвідчення на українську мову здійснено перекладачем ОСОБА_31 , справжність підпису перекладача засвідчено приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Цигіповою О.Г., зареєстровано в реєстрі за №1845 30.03.2023 (а.с. 96-98).

Як убачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 під час перебування дитини ОСОБА_3 в КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3», з грудня 2022 року цікавилася у керівника даної установи про свого сина, виявляла бажання відвідати дитину та поспілкуватися з нею. Після повномасштабного вторгнення рф на територію України ОСОБА_2 цікавилася в Служби у справах дітей по Салтівському району щодо місця знаходження її сина, їй було повідомлено про евакуацію її сина до Німеччини (а.с. 100-101). Обставини наявності такого спілкування ОСОБА_2 з вказаними компетентними організаціями в судовому засіданні не оспорювалися представником позивача.

Згідно з Повним витягом №ВР-000823982 з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», виданого для усиновлення, установлення опіки (піклування), створення прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка смт. Дворічна, Дворічанського району Харківської області, на території України станом на 05.04.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 102).

Відповідно до відповіді на запит начальника служби у справах дітей по Московському району Харківської міської ради Дьоміної А.Є. №1562 від 07.06.2021, за підписом в.о. заступника директора з медичної частини ОСОБА_34 та лікаря-нарколога стаціонарного наркологічного відділення №3 ОСОБА_35 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , перебувала на обстеженні у стаціонарному наркологічному відділенні №3 КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» з 27.05.2021 по 04.06.2021, висновок: на момент обстеження наркологічної патології не виявлено, виписана з відділення в задовільному стані по закінченню обстеження (а.с. 103).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , перебувала на обстеженні у стаціонарному наркологічному відділенні №3 КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» з 27.05.2021 по 04.06.2021, висновок: на момент обстеження наркологічної патології не виявлено, виписана з відділення в задовільному стані по закінченню обстеження, що знаходить своє підтвердження відповіддю на запит начальника служби у справах дітей по Московському району Харківської міської ради Дьоміної А.Є. №1561 від 07.06.2021, за підписом в.о. заступника директора з медичної частини ОСОБА_34 та лікаря-нарколога стаціонарного наркологічного відділення №3 ОСОБА_35 (а.с. 103).

ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_24 , батьками якого є: мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_36 , що знаходить своє підтвердження копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м. Харків), про що 28.09.2021 складено відповідний актовий запис № 828 (а.с. 103, оборотна сторінка).

Як убачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , 21 березня 2023 року уклали шлюб, про що 21 березня 2023 року складено відповідний актовий запис № 75 (а.с. 105).

Згідно з довідкою №348/1 від 08.02.2023, виданою за підписом тво. Начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 МОУ, солдат ОСОБА_13 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 30 січня 2023 року і по теперішній час у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 106).

Зі змісту довідки №01-31/07 від 06.04.2023, виданої директором Комунального закладу «Харківський ліцей №183 Харківської міської ради» ОСОБА_37 убачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається в 2022/2023 навчальних роках в КЗ «Харківський ліцей №183 Харківської міської ради» у 11-А класі за дистанційною формою навчання (а.с. 108).

Як убачається з ухвали Київського районного суду м. Харкова, постановленої 14 квітня 2023 року по справі №953/2724/23, ОСОБА_2 звернулася до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з позовом про повернення дитини матері на виховання, відібраної без позбавлення батьківських прав, у вказаній цивільній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 124-131).

Зі змісту Висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №268 від 23.12.2022, який надійшов на адресу Московського районного суду м. Харкова 08 лютого 2023 року, убачається, що Департамент служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 45-46).

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є те, що після ухвалення Московським районним судом м. Харкова 11 серпня 2021 року рішення про відібрання у ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , впродовж року після ухвалення такого рішення суду не звернулася до суду з позовною заявою про повернення дитини.

Крім того, у позові в обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначає, що згідно з листом Відділу соціальної роботи по Салтівському району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» від 16.12.2022, фахівці Відділу неодноразово намагалися проводити бесіди з ОСОБА_2 щодо виховання дитини, дотримання належних санітарно-гігієнічних умов в квартирі, формування навичок здорового способу життя, профілактики вживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин, але ОСОБА_2 не завжди відповідала на телефонні дзвінки, її часто не було вдома, вона не виконувала поради фахівців, на початку 2022 року фахівцями Відділу було здійснено декілька виходів за місцем проживання матері ОСОБА_2 , але двері ніхто не відкривав, у 2022 році ОСОБА_2 не зверталася до Відділу для вирішення складних життєвих обставин та повернення дитини на виховання, у зв`язку з низьким виховним потенціалом матері дитини, малозабезпеченістю родини, Відділ вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 .

З приводу таких посилань позивача суд зважає на таке.

Так, пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він/вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 13 березня 2019 року по справі №631/2406/15-ц.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року).

Також, ЄСПЛ вказав, що факт того, що дитина може бути поміщена в середовище, яке більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Передання дитини під державну опіку слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого повинно одразу припинитися, коли це дозволять обставини. Це означає, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і повинно оцінюватись у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів для сприяння возз`єднання дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункти 50, 52 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України», № 39948/06, § 50, від 18 грудня 2008 року).

Так, відповідач ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім зазначеної дитини в позивачки є ще один малолітній син - ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в дітей одна матір - ОСОБА_2 ОСОБА_26 постійно проживає з матір`ю та бабою ОСОБА_5 однією сім`єю. Отже суд вважає, що дитина має міцні зв`язки не тільки з матір`ю, але й з рідним братом та бабою.

Позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно ОСОБА_3 призведе до розлучення братів, при цьому позивачем не надано достатніх та переконливих доказів необхідності застосування такого виключного засобу, який призведе до розлучення сім`ї. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_2 не звернулася до суду з позовом про повернення дитини та, посилаючись на її низький виховний потенціал та малозабезпеченість, позивач жодним чином не досліджує поведінку відповідачки по відношенню до свого сина ОСОБА_8 після ухвалення судом рішення про відібрання дитини, не зазначає про умови проживання ОСОБА_2 з молодшим сином ОСОБА_10 та його виховання, не зазначає про ставлення відповідачки до сина ОСОБА_8 після його відібрання в неї та її намагання покращити умови проживання, щоб повернути дитину в сім`ю та виховувати братів разом.

Посилаючись на ту обставину, що ОСОБА_2 не звернулася до суду з позовом про повернення їй дитини ОСОБА_3 після ухвалення судом рішення про відібрання в неї дитини, суд зважає на те, що після ухвалення судом такого рішення - 11.08.2021, 24 лютого 2022 року відбулося повномасштабне вторгнення рф на територію України, внаслідок чого ОСОБА_2 разом з молодшим малолітнім сином ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була вимушена виїхати у більш безпечне місце - у смт. Гніздичів Львівської області, де вони разом з сином ОСОБА_10 11 березня 2022 року отримали статус внутрішньо переміщених осіб (а.с. 107). Відтак, відсутність ОСОБА_2 за місцем її проживання в м. Харкові, коли її відвідували фахівці відділу соціальної роботи, було обумовлено об`єктивними та загальновідомими причинами.

У подальшому, з метою отримання прихистку у більш небезпечному місці, у травні 2022 року ОСОБА_2 разом з молодшим сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та матір`ю ОСОБА_5 виїхали до Німеччини, де 02 червня 2022 року отримали право на проживання, забезпечені соціальним житлом та соціальною грошовою допомогою.

Крім зазначеного, суд зважає на те, що, як це знаходить своє підтвердження матеріалами справи, ОСОБА_2 в квітні 2023 року звернулася до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про повернення їй дитини - ОСОБА_3 , відібраного від неї без позбавлення батьківських прав. При наданні оцінки обставинам того, що ОСОБА_2 звернулася з позовом про повернення дитини вже після пред`явлення до неї Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, суд зважає на наведені вище обставини, які обґрунтовують складності у пред`явленні позову про повернення дитини раніше.

Також суд враховує посилання відповідачки на те, що під час ухвалення Московським районним судом м. Харкова 11 серпня 2021 року рішення про відібрання в неї сина ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав, вона перебувала у стані вагітності та ІНФОРМАЦІЯ_7 в неї народився другий син - ОСОБА_26 , після народження якого вона намагалася якомога краще забезпечити умови проживання та виховання молодшого сина та покращити умови проживання з метою повернення старшого сина в сім`ю.

Серед іншого, суд звертає увагу, що 24 лютого 2022 року, коли розпочалося повномасштабне вторгнення рф на територію України, у цей день ОСОБА_2 відвідала сина ОСОБА_8 в КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3», а в подальшому підтримувала постійне спілкування з керівництвом вказаного будинку дитину шляхом телефонного зв`язку та спілкуванням у месенджерах, тим самим проявляючи свою материнську небайдужість. Коли КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» було евакуйовано з м. Харкова, намагалася віднайти країну, до якої було евакуйовано її малолітнього сина ОСОБА_8 .

Також суд враховує відсутність в матеріалах справи будь-яких відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_2 має алкогольну або наркотичну залежність, психічні захворювання або інші розлади, які б могли слугувати перешкодою до вихованню нею сина ОСОБА_3 . Матеріалами справи знаходить своє підтвердження обставини того, що в ОСОБА_2 наркологічної патології не виявлено, відповідачка не притягалася до кримінальної відповідальності, незняті або непогашені у встановленому законом порядку судимості в неї відсутні.

Що стосується перебування відповідачки на обліку в Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний клінічний центр профілактики і боротьби зі СНІДом», де вона проходила курс антиретровірусної терапії, суд зважає на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що за станом здоров`я ОСОБА_2 не може реалізовувати свій батьківський потенціал та виконувати покладені на неї законодавством обов`язки по вихованню малолітніх дітей, або спільне її проживання з малолітніми синами становитиме загрозу життю та здоров`ю дітей, не відповідатиме їх інтересам. Крім того, у судовому засіданні відповідачкою та її представником було повідомлено, що у Німеччині, де ОСОБА_2 з сином ОСОБА_10 отримали право на тимчасове проживання, вона стала на медичний облік та отримує необхідну за станом здоров`я терапію.

Інших підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_8 , який має рідного по матері брата, позивачем не наведено. Також інших підстав не містить висновок Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради №268 від 23.12.2022 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Що стосується посилань у висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради №268 від 23.12.2022 щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 на те, що мати ОСОБА_3 з моменту влаштування дитини до КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» і до початку введення воєнного стану в країні 24.02.2022 жодного разу не цікавилася станом здоров`я свого сина ОСОБА_3 , не виявила бажання щодо його відвідування, повернення їй на виховання та спільне проживання, останній раз виходила на зв`язок 08.11.2022, спростовується відповіддю на адвокатський запит №15 від 28.03.2023 за підписом директора КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» Землянського К.В. Так, як убачається зі змісту вказаного листа, ОСОБА_2 за час знаходження дитини в «Обласному будинку дитини №3» в період з березня по червень 2022 телефонувала директору закладу в середньому 1-2 рази на місяць, в подальшому телефонувала: 26.07.2022, 27.07.2022, 28.07.2022, 22.09.2022, 28.09.2022, 08.11.2022, 22.12.2022, 27.02.2023, 03.03.2023, 04.03.2023, 05.03.2023, 06.03.2023, 08.03.2023, 12.03.2023, 20.03.2023, 25.03.2023. Вихованці КНП ХОР «Обласний дитячий будинок №3», у тому числі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово знаходяться у Литовській Республіці, м. Каунас. Про тимчасове переміщення дитини до іншої країни із зазначенням адресу ОСОБА_2 було повідомлено у телефонній розмові, письмове повідомлення не надавалося (а.с. 77).

Щодо невідвідування ОСОБА_2 свого сина ОСОБА_3 в КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» суд бере до уваги посилання відповідачки в судовому засіданні на те, що вона не мала можливості побачитися з сином у КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» через наявні карантинні обмеження, тому передавала для нього суміші та памперси. Вказані обставини не оспорювалися у судовому засіданні представником позивача.

Надаючи оцінку доказам у їх сукупності, суд бере до уваги відомості листа Районної соціальної служби Відділу соціального обслуговування міста Шпаєр, Німеччина, від 17 березня 2023 року, адресованого Московському районному суду м. Харкова, відповідно до якого, Відділ соціального обслуговування Районної соціальної служби міста Шпаєр, Німеччина, підтримує заяву матері дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про повернення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до матері дитини. Наразі пані ОСОБА_32 перебуває у притулку в місті Шпаєр, де її підтримують соціальні служби міста Шпаєр. Мати дитини намагається забезпечити догляд та виховання дитини, не зважаючи на поточну складну ситуацію, сім`я намагається організувати своє повсякденне життя у дружній до дитини спосіб і забезпечити благополуччя дитини. Посилаються, що вони можуть підтримати матір дитини з іншою дитиною, яка перебуває під їх опікою, і погоджуються на повернення дитини матері. Після розгляду загальної ситуації возз`єднання сім`ї в домогосподарстві матері дитини є актом гуманності, це також допоможе подолати поточну нестабільну ситуацію та уникнути повного розлучення сім`ї.

Крім зазначеного вище, суд враховує обставину того, що відповідачка уклала шлюб зі ОСОБА_13 , що свідчить про створення ОСОБА_2 повноцінної сім`ї, в якій вона має бажання виховувати та забезпечувати усім необхідним своїх малолітніх синів.

Також судом враховується факт того, що ОСОБА_2 , не дивлячись на складність життєвих обставин, продовжила навчання в КЗ «Харківський ліцей №183 Харківської міської ради» з метою отримання повної середньої освіти, що свідчить про її правильну соціальну зорієнтованість.

Позивачем не надано жодних доказів щодо розміру доходу відповідачки, не враховано обставин того, що відповідачка з 21 березня 2023 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, її чоловік перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 та отримає грошове забезпечення, обставин перебування відповідачки під соціальним захистом у Німеччині, де вона забезпечена соціальним житлом та соціальними грошовими виплатами.

Надаючи оцінку посиланням представника позивача на ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 постійно змінює місце проживання, суд зважає на те, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , зі цією ж адресою зареєстрований її малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зміна місця проживання ОСОБА_2 у березні 2022 року на адресу - Львівська область, смт. Гніздичів, а в подальшому - на перебування у Німеччині з отриманням права на тимчасове проживання у вказаній країні за адресою - АДРЕСА_4 , обумовлені не залежними від відповідачки обставинами - повномасштабним вторгненням рф на територію України та необхідністю забезпечити як власне життя та безпеку, так і життя та безпеку свого молодшого сина ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та жодним чином не свідчить про її байдуже ставлення до сина ОСОБА_3 та наявність наміру уникнути виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до нього.

Також слід зазначити, що відповідач ОСОБА_2 постійно з`являлася до суду для участі в судових засіданнях у даній справі, отримавши право на тимчасове проживання в Німеччині, приїздила з Німеччини до України для участі у розгляді справи, пред`явила до Київського районного суду м. Харкова позов про повернення дитини, що свідчить про її небайдужість до вирішення питання щодо позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_8 та її бажання повернути дитину у сім`ю.

Крім того, суд враховує ту обставину, що разом з відповідачкою та молодшим сином відповідачки ОСОБА_10 проживає баба ОСОБА_24 та ОСОБА_3 - мати відповідачки ОСОБА_2 . ОСОБА_5 , яка допомагає відповідачці з вихованням сина, який наразі проживає з відповідачкою - ОСОБА_11 та надасть підтримку та допомогу дочці у вихованні обох її синів - ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .

Аналіз зазначених норм права та викладені вище обставини свідчать про те, що позивач не довів факт існування виняткових обставин, які б виправдовували необхідність вжиття радикальних заходів у вигляді позбавлення малолітнього ОСОБА_3 батьківського піклування.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що після ухвалення рішення суду про відібрання в ОСОБА_2 малолітнього сина ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав остання не цікавилася життям та розвитком сина, демонструвала своє байдуже ставлення до малолітньої дитини, не вживала жодних дій щодо його повернення.

За правилами ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З підстав, зазначених вище, суд не погоджується з висновком щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав, наданим 08 лютого 2023 року Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради, як представником органу опіки та піклування, який вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 81, 82, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволені позову Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, поданого в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 26489104, місцезнаходження - м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_7 , виданий 02.11.2020, орган видачі - 6317, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 30 червня 2023 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова