ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 грудня 2023 року

м. Харків

справа № 638/1104/23

провадження № 22-ц/818/1787/23, № 22-ц/818/1788/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів:, Тичкової О.Ю., Мальованого Ю.М.

розглянувши у порядкуст. 369 ЦПК Українив м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 липня 2023 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до АТ КБ «ПриватБанк», в якій з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на свою користь 170108,81 гривень, з яких: 47930,76 гривень недоплачених процентів за договором № SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 14.06.2021 по 03.10.2022; 95861,52 гривень пені у розмірі 3 % щоденних за прострочення повернення коштів в сумі 47930,76 гривень по договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 18.04.2023; 279,71 (двісті сімдесят дев`ять гривень 71 копійку) гривень, як розмірі 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України за прострочення повернення коштів в сумі 47930,76 гривень по договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 18.04.2023; 1054,48 (одну тисячу п`ятдесят чотири гривень 48 копійок) гривень, як сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції згідно ст. 625 ЦК України за прострочення повернення коштів в сумі 47930,76 гривень по договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 31.03.2023; 8 250,99 гривень як заборгованість згідно Додаткової угоди № 1 до договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017; 16501,98 гривень пені у розмірі 3 % щоденних за прострочення повернення коштів в сумі 8 250,99 гривень згідно додаткової угоди № 1 до договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 18.04.2023; 48,15 гривень, як 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України за прострочення повернення коштів в сумі 8 250,99 гривень згідно додаткової угоди № 1 до договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 18.04.2023; 181,52 гривень, як сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції згідно ст. 625 ЦК України за прострочення повернення коштів в сумі 8 250,99 гривень згідно додаткової угоди № 1 до договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 31.03.2023.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що 25.01.2017 року між нею та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір № SAMDNWFD200 вклад «Депозит Плюс» терміновий строком на 3 місяці. Того ж дня грошові кошти в розмірі 200 000,00 грн. були внесені до каси банку готівкою для розміщення на депозитному вкладі під 16% річних строком до 25.04.2017 року. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.11.2019 у справі № 638/150/18 задоволено частково позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк». Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) грн. 00 коп. Постановою Харківського апеляційного суду від 22.05.2020 у справі № 638/150/18 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.11.2019 скасовано в частині вирішення спору про стягнення відсотків та пені та ухвалено в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення відсотків та пені задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти в розмірі 23 933,91 грн (двадцять три тисячі дев`ятсот тридцять три грн 91 коп.) та пеню у розмірі 3 753,60 грн (три тисячі сімсот п`ятдесят три грн 60 коп.) Судові рішення по справі № 638/150/18 набрали законної сили 22 травня 2020 року. 04 жовтня 2022 року у порядку примусового виконання вказаних судових рішень на рахунок ОСОБА_1 було перераховано стягнуті із АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти.

За умовами договору №SAMDNWFD200 проценти нараховуються кожен день.

Договором передбачена умова його автоматичного продовження необмежену кількість разів, якщо відсутня воля сторін на його розірвання. Договір не передбачає дострокового повернення вкладу. За умовами Договору його дія припиняється з виплатою вкладникові всієї суми вкладу разом з процентами. Банк нараховував проценти на тіло вкладу після ухвалення рішень суду у справі № 638/150/18, що також дає підстави вважати, що договір вкладу є чинним. Остання операція з нарахування процентів на вклад відбулась 13.06.2021 (нараховано 230,74 гривень відсотків за червень 2021 року та утримано 45,00 грн. податку).

На адвокатський запит від 16.12.2022 про актуальний стан рахунків позивачки, АТ КБ «Приватбанк» листом від 27.12.2022 № 20.1.0.0.0/7-221223/6631 повідомило, що за згаданим вище депозитним рахунком обліковується сума 271 864,67 грн. (пункт 4 листа).

Таким чином, станом на 16.12.2022 залишок неповернутих банком ОСОБА_1 коштів становить 47 930,76 грн. (271 864,67-223 933,91), де 271 864,67 грн. визнаний банком поточний борг перед позивачкою, 223 933,91 грн. сплачений банком борг за згаданими вище рішеннями судів.

Крім того, у вказаному листі відповідач повідомив, що на підставі додаткової угоди до договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 , на якому станом на 16.12.2022 знаходяться кошти 8250,99 гривень.

30 січня 2023 року на адресу АТ КБ «Приватбанк» цінним листом було направлено заяву (вих. № 055/01-2023 від 30.01.2023) про повернення в 3-денний строк коштів в сумі залишку 56 161,75 грн., що складається з: 47 930,76 грн. залишку по вкладу за договором №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 та 8 250,99 грн. за додатковою угодою до нього.

За даними трекінгу АТ «Укрпошта» Відповідач отримав лист із заявою 03.02.2023.

Станом на 05.03.2023 кошти позивачці не повернуті. Банк не звертався до позивачки для узгодження іншої дати повернення коштів. З огляду на це позивач звернулась до суду для захисту своїх порушених прав споживача.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1

- 47930,76 гривень недоплачених процентів за №SAMDNWFD200 від 25.01.2017;

- 95861,52 гривень, як пеня у розмірі 3 % щоденних за прострочення повернення коштів в сумі 47930,76 гривень по договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 18.04.2023;

- 279,71 гривень, 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України за прострочення повернення коштів в сумі 47930,76 гривень по договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 18.04.2023;

- 1054,48 гривень, як сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції згідно ст. 625 ЦК України за прострочення повернення коштів в сумі 47930,76 гривень по договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 31.03.2023;

- 8250,99 гривень, як заборгованість згідно Додаткової угоди № 1 до договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017;

- 16501,98 гривень, як пеня у розмірі 3 % щоденних за прострочення повернення коштів в сумі 8250,99 гривень згідно додаткової угоди № 1 до договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 18.04.2023;

- 48,15 гривень, як 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України за прострочення повернення коштів в сумі 8 250,99 гривень згідно додаткової угоди № 1 до договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 18.04.2023;

- 181,52 гривень, як сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції згідно ст. 625 ЦК України за прострочення повернення коштів в сумі 8 250,99 гривень згідно додаткової угоди № 1 до договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 31.03.2023;

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року заяву представника представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Романченка Олексія Михайловича задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн. В іншій частині вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу з посиланням на практику Верховного Суду вказує, що пеня, передбачена ч. ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача, однак якщо між сторонами припинено правовідносини з договорів банківського вкладу, то з часу такого припинення ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини. Вказує, що оскільки позивачка 09 жовтня 2012 року повідомила банк про небажання продовжувати договір, просила його розірвати після спливу строку, на який його було пролонговано, та повернути суму вкладу з процентами, то договір є розірваним з 26 жовтня 2017 року. Зазначає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти нараховані до дати, вказаної позивачкою у заяві від 09 жовтня 2017 року про розірвання депозитного договору до 25 жовтня 2017 року в розмірі 23 933, 91 грн. Тобто, факт розірвання депозитного договору з 26 жовтня 2017 року було визнано як позивачкою в апеляційній скарзі так і встановлено апеляційним судом в постанові від 22.05.2020 року у справі 638/150/18. Рішення судів були виконані відповідачем 20.01.2022 року, отже саме з цієї дати відповідач повністю виконав свої зобов`язання перед позивачем. Отже зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» по виплаті суми депозиту, відсотків встановлено та обмежується судовим рішенням у справі № 638/150/18, а відповідальність банка за несвоєчасне виконання рішення суду № 638/150/18 встановлена та обмежена судовим рішенням у справі № 638/5601/22. Зазначає, що преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку та немає необхідності встановлювати їх знову. Також зазначає, що не погоджується з додатковим рішенням суду, посилаючись на те, що зазначену справу віднесено до малозначних, тобто вона не є складною.

Представник позивача надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що дія договору припиняється з виплатою вкладнику всієї суми вкладу разом з процентами, що підлягають виплаті за умовами договору. Проте сторони не укладали жодних правочинів, щодо зміни порядку припинення цього договору, в тому числі за заявою вкладника. Посилання апелянта на постанову Харківського апеляційного суду від 22.05.2020 року, в якій нібито встановлено преюдиціний факт дати розірвання договору вкладу з 09.10.2017 року не відповідає дійсності. Вказує, що умовами договору вкладу № SAMDNWFD200 від 25.01.2017 не передбачено право на його розірвання за заявою вкладника. Зазначає, що Посилання Апелянта на постанову Харківського апеляційного суду від 22.05.2020 у справі № 638/150/18, в якій нібито встановлено преюдиційний факт дати розірвання договору вкладу з 09.10.2017 не відповідає дійсності, оскільки предмет тієї справи стосувався розблокування депозитного рахунку. Позивачка в тій справі просила також стягнути із банку проценти по 25 жовтня 2017 року, що у підсумку і констатував Суд апеляційної інстанції в постанові. Проте Апеляційний суд не робив висновку про те, що договір вкладу є розірваним. Тому, відсутні підстави для висновку про те, що договір вкладу є припиненим з 26 жовтня 2017 року на підставі нібито заяви ОСОБА_1 від 09.10.2017. В апеляційній скарзі Банк посилається на судову практику Верховного Суду, яка стосується інших договорів вкладу «Стандартний», в якому передбачено право вкладника на дострокове розірвання договору за його заявою.З огляду на це, наведена Банком судова практика, нелеревантна з умовами спору, оскільки вказанні судові рішення ухваленні за різних умов договорів вкладу щодо порядку його розірвання. Доводи Банку щодо протиправних дій співробітника, який надав відповідь на адвокатський запит з нібито помилковими відомостями щодо нарахованих відсотків та залишків коштів на рахунку, а також дії договору вкладу, не мають значення для вирішення спору, оскільки Банк не надав доказів протиправної поведінки співробітника, а з виписки вбачається, що Банк продовжував нарахування процентів за вкладом після 26 жовтня 2017 року, що повністю відповідає умовам договору, оскільки належні позивачеві кошти були виплачені банком тільки у жовтні 2022 року при примусовому виконанні рішення по справі № 638/150/18. Із вказаної виписки вбачається, що остання операція з нарахування процентів на вклад відбулась 13.06.2021 (нараховано 230,74 гривень відсотків за червень 2021 року та утримано 45,00 грн. податку). У зв`язку з цим, є підстави для висновку про безпідставне не нарахування Банком відсотків за період з 14.06.2021 по 03.10.2022, з чим обґрунтовано погодився суд першої інстанції. Обставина прострочення Банком сплати процентів, ігнорування вимоги позивачки про досудове врегулювання спору, свідчить про прояв з його боку нечесної підприємницької практики та зловживання своїм положенням. Тому нарахування пені за ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», інфляційних та 3 % річних не є способом неправомірного збагачення з боку позивачки, оскільки відсутні ознаки зловживання правом з її боку. Щодо апеляційної скарги в частині оскарження додаткового рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.07.2023. Вважає, що заявлений до стягнення гонорар адвоката є співмірний із складністю справи та проведеною ним роботою в рамках даної справи, а тому додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.07.2023 є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір вкладу є чинним та 47 930,76 грн. залишку по вкладу є невиплаченими відповідачем процентами на внесений позивачкою вклад в сумі 200 000,00 гривень, з урахуванням цього, позивачка має право вимагати стягнення з банку 3 % за кожен день за прострочення повернення 47 930,76 грн. та 8250,99 грн. за період з 07.02.2023 по 18.04.2023.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є клієнтом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», користується послугами банку, як вкладник за договором вкладу №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 та додатковою угоди до нього від 25.01.2017 щодо відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 для розрахунку банківською карткою.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.11.2019 у справі № 638/150/18 задоволено частково позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк». Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) грн. 00 коп.

Постановою Харківського апеляційного суду від 22.05.2020 у справі № 638/150/18 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.11.2019 позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення відсотків та пені задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти в розмірі 23 933,91 грн (двадцять три тисячі дев`ятсот тридцять три грн 91 коп.) та пеню в розмірі 3 753,60 грн (три тисячі сімсот п`ятдесят три грн 60 коп.) Судове рішення по справі № 638/150/18 набрали законної сили 22 травня 2020 року.

Сторонами не заперечувалось, що 04 жовтня 2022 року у порядку примусового виконання згаданих судових рішень на рахунок ОСОБА_1 було перераховано стягнуті із АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до пункту 2 договору №SAMDNWFD200 сторони домовились, що проценти на вклад нараховуються кожен день.

Договір укладений на умовах неодноразової автоматичної пролонгації за умови відсутності згоди сторін на його розірвання (пункти 14-19 договору).

Пунктом 20 згаданого договору встановлена умова про те, що не передбачено дострокового повернення вкладу.

За умовами пункту 21 договору його дія припиняється з виплатою вкладникові всієї суми вкладу разом з процентами.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Частинами 1-2 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (частина перша статті 1074 ЦК України).

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом положень статей 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Таким чином строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Колегія суддів вважає, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо повернення позивачеві вкладу за договором строкового банківського вкладу(депозиту) в наслідок чого утворилась заборгованість сплати суми вкладу та нарахованих відсотків, які підлягають стягненню з відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої існтанції, що на даний момент відсутні підстави вважати договір вкладу розірваним, оскільки його сторони не досягли взаємної згоди щодо цього, матеріали справи доказів розірвання вказаного договору не містять, а право дострокової вимоги вкладу як і розірвання договору його умовами не передбачено.

З листа відповідача від 27.12.2022 № 20.1.0.0.0/7-221223/6631, наданого у відповідь на адвокатський запит представника позивачки, АТ КБ «Приватбанк» повідомило, що за згаданим вище депозитним рахунком обліковується залишок грошових коштів в сумі 271 864,67 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що 30.01.2023 року на адресу відповідача позивачка цінним листом направила заяву (вих. № 055/01-2023 від 30.01.2023) із вимогою про повернення в триденний строк коштів в сумі залишку 56 161,75 грн., що складається з: 47 930,76 грн. залишок по вкладу за договором №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 та 8 250,99 грн. за додатковою угодою до нього. За даними трекінгу АТ «Укрпошта» Відповідач отримав лист із заявою 03.02.2023, між тим грошові кошти позивачці не повернуті, що підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач нараховував проценти на тіло вкладу після ухвалення рішень суду у справі № 638/150/18, вказане вбачається з листа відповідача від 27.12.2022 № 20.1.0.0.0/7-221223/6631 (а.с.14).

Отже, залишок неповернутих відповідачем коштів становить різницю між визнаною у листі суми боргу та стягнутих на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 22.05.2020 у справі № 638/150/18 сум, а саме: 271 864,67-223 933,91= 47 930,76 грн.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивачки 47930,76 гривень недоплачених процентів за договором вкладу №SAMDNWFD200 від 25.01.2017.

Крім того, відповідно до додаткової угоди до договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок для розрахунку банківською карткою № НОМЕР_1 , на якому станом на 16.12.2022 обліковуються грошові кошти позивачки в сумі 8 250,99 гривень.

Отже, згідно із наявною в матеріалах справи банківською випискою сума 8 250,99 грн. по рахунку, відкритому на підставі додаткової угоди від 25.01.2017 до договору вкладу, є процентами за договором «Депозит плюс» строковий на 3 місяці, які також підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки.

Таким чином, враховуючи відповідь АТ КБ «ПиватБанк» від 27.12.2022 № 20.1.0.0.0/7-221223/6631, згідно якої станом на 16.12.2022 рік баланс позивача складає 271 864,67 грн. та за додатковою угодою 8230, 99грн., до спірних правовідносин підлягає до застосування положення ст. 625 ЦК України щодо сплати боржником суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також підлягають задоволенню і вимоги позивача стосовно позовних вимог щодо стягнення пені за ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Частиною п`ятоюстатті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Оскільки відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини п`ятоїстатті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі №6-37цс16, від 01 червня 2016 року у справі №6-2558цс15, від 28 вересня 2016 року у справі №6-1699цс16, від 13 березня 2017 року у справі №6-2128цс16.

З урахуванням наведеного вище, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не повернув кошти позивачу, права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту шляхом стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 коштів в розмірі 47930,76 грн. недоплачених процентів за №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 року; 95861,52 грн. - пеня у розмірі 3 % щоденних за прострочення повернення коштів в сумі 47930,76 гривень по договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 18.04.2023року; 279,71 грн. - 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України за прострочення повернення коштів в сумі 47930,76 гривень по договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 18.04.2023 року; 1054,48 грн. - сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції згідно ст. 625 ЦК України за прострочення повернення коштів в сумі 47930,76 гривень по договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 31.03.2023 року; 8 250,99 грн. - заборгованість згідно Додаткової угоди № 1 до договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 року; 16501,98 грн.- пеня у розмірі 3 % щоденних за прострочення повернення коштів в сумі 8 250,99 гривень згідно додаткової угоди № 1 до договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 18.04.2023 року; 48,15 грн. - 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України за прострочення повернення коштів в сумі 8 250,99 гривень згідно додаткової угоди № 1 до договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 18.04.2023 року; 181,52 грн. - сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції згідно ст. 625 ЦК України за прострочення повернення коштів в сумі 8 250,99 гривень згідно додаткової угоди № 1 до договору №SAMDNWFD200 від 25.01.2017 за період з 07.02.2023 по 31.03.2023 року.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача на те, що інформація надана відповідачем на запит представника позивача про продовження строку дії договору та нарахування відсотків за договором від 25.01.2017 є помилковою та на даний час триває службове розслідування, колегією суддів також не приймається до уваги, оскільки результатів службового розслідування матеріали справи не містять та відповідачем не надано жодних доказів вказаних тверджень.

Стосовно доводів відповідача щодо незгоди з додатковим рішенням суду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ст.ст.15, 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивачем надано договір № 30/1-2022 від 04.10.2022 року, Додаткову угоду № 2 від 09.02.2023 року до договору № 30/1-2022 від 04.10.2022 року, згідно п. 2 якої сторони дійшли згоди, що гонорар адвоката за ведення вказаної справи становить 15 000 грн., акт виконаних робіт № 2 від 07.07.2023 року, ордер на надання правничої (правової допомоги).

Заявник дотримався порядку подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу та здійснив це у визначені строки.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач скористався своїм правом та звернувся до суду із запереченням на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу, а також співмірність витрат зі складністю предмета спору, виходячи із критеріїв розумності та пропорційності оплати послуг адвоката, також враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення розміру суми витрат на правову допомогу, дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з АТ КБ "Приватбанк" на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 липня 2023 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

Ю.М. Мальований