Справа № 275/544/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду смт. Брусилів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк Андрій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним позовом до ТОВ " «Фінансова компанія "Еліт Фінанс", про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк Андрій Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивує тим, що позивачем було отримано постанову приватного виконавця Клименюка А.М., з якої вбачалось, що 11.08.2022 було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напсиу № 103327 від 07.06.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Згілдно виконавчого напису, з позивачку стягнуто 14399 грн 83 коп заборгованості на користь ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", а також виконавчий збір. Вказує, що сума боруг та йог онаявність неюб заперечується, борг не є безспірним, при видачі виконавчог онапсиу її не було повідомлено як боржника, а нотаріусом не було досліджено оригіналу кредитного доковору. Зважаючи на наведене, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис напсиу № 103327 від 07.06.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.

Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 18.05.2023 по справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання, вирішено питання про витребування доказів.

У підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, в заяві просила суд розглядати справу без її участі та позов задовольнити, тому суд розглядає справу без участі позивача на підставі ст. 211, ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Представник відповідач ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" в судове засідання не з`явився, 22.05.2023 через систему "Електронний суд" надав до суду заяву про визнання позову. Заяв про відкладення розгляду справи не надійшло, тому суд розглядає справу без участі відповідача на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою здійснення нотаріальної діяльності, причини неявки суду не відомі, пояснень щодо позову не надала, тому суд розглядає справу без участі третьої особи на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк А.М. про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином причини неявки суду не відомі, про розгляд судом справи обізнаний, тому суд розглядає справу без участі третьої особи на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, в межах що мають значення для правильного вирішення справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у зв`язку з визнанням позову відповідачем рішення може бути ухвалене за результатами підготовочого провадження.

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2022, ВП № 69623669, щодо ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 103327 від 07.06.2021 про стягнення заборгованості в розмірі 14399, 82 грн. (а.с. 12-13).

11.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А.М. у виконавчому провадженні № 69623669 винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 14-15, 16-17).

Частиною 1 ст.4 ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.10.2018 року справа N 61-10285св18.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно до підпункту 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на момент вчинення виконавчого напису діяла редакція Переліку у вказаній вище редакції. Зокрема, Перелік було доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування був визнаний судом незаконним та не чинним, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

Оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 07.06.2021, тобто в період часу, коли законодавством вже не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який не посвідчено нотаріально, отже, він не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зазначений висновок відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року, у справі № 757/24703/18-ц, та ухвалі ВПВС від 15.04.2020 у справі № 554/6777/17 які відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Жодних доказів того, що нотаріусу було подано оригінал кредитного договору чи нотаріально посвідчену його копію суду не надано, відповідачем не наводилось жодних спростувань проти доводів позивача.

Таким чином, дослідивши надані позивачем докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, суд вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 103327 від 07.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Еліт Фінанс" заборгованості за кредитним договором у розмірі 14399,83 грн., вчинений на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, вчинений без перевірки нотаріусом безспірності заявленої суми боргу, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, самостійною підставою для задоволення позову є і його повне визнання відповідачем у заяві від 22.05.2023, яке суд приймає на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання позову не суперечить закону. Також, у зв`язку з прийняттям судом визнання позову відповідачем, суд не вбачає перешкод для ухвалення рішення на стадії підготовчого провадження без витребуваних у третьої особи доказів, оскілкьи відповідач жодних спростувань щодо підстав позову не наводив.

Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В зв`язку з визнанням позову до початку розгляду справи по суті, на підставі ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, та в зв`язку з звільненням позивача вді сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягают стягненню 50 % судових витрат.

Заяв про розподіл інших видів судових витрат не надійшло.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 4, 12, 141, 197, 206, 223, 258, 259, 264, 265, 268, ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгенієм Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 103327 від 07.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Еліт Фінанс" заборгованості у розмірі 14399,83 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Еліт Фінанс" на користь держави 536 гривень 80 копійок судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія" Еліт Фінанс", юридична адреса: 03035, м.Київ, площа Солом`янська, 2, .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального Остапенко Євген Михайлович, юридична адреса: 01001, м Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк Андрій Миколайович, юридична адреса: 10014, м. Житомир, бульвар Новий, 5, офіс 2.8.

Суддя П.В. Миколайчук