ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2044/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/1100/23 Ушакова. К.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Новікова О. М.,

суддів: Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.,

секретаря Любченко Т.М.,

розглянувши відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Побиванця Юрія Володимировича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на дітей,

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Побиванець Ю. В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 03.10.2017 з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини середньомісячного заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На даний час виникла необхідність у зміні розміру стягнення аліментів у зв`язку з тим, що у позивача по справі змінився матеріальний стан, збільшилася кількість утриманців.

У відповідності до військового квитка серії НОМЕР_1 від 15.02.2000 вбачається, що ОСОБА_1 призваний до лав ЗСУ з 25.02.2022 і по даний час. Згідно з довідкою № 247 від 31.01.2023 голови квартального комітету № 19, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 разом з батьками ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_4 та братом ОСОБА_5 .

Відповідно до лікарського заключення ОСОБА_4 від 17.08.2020, у матері позивача виявлена лейоміома матки та рекомендовано оперативне втручання та вже 06.04.2021 було проведено оперативне втручання. Згідно ультразвукового дослідження від 24.05.2022 в ОСОБА_4 були виявлені ознаки міоми матки невеликих розмірів, тобто виявлена нова пухлина, яка, знову ж таки, потребує оперативного втручання, що потребує значних коштів для лікування. Крім того, батько позивача ОСОБА_3 є пенсіонером та потребує лікування зокрема гострої корекції зору, внаслідок чого в червні 2022 року було витрачено кошти на лікування загальною сумою 22650,00 грн., кошти на лікування виділялись позивачем, оскільки батьки, які є пенсіонерами, не мають можливості придбати необхідні лікувальні препарати.

Також, крім витрат коштів на нагальні потреби, пов`язані з лікуванням, так само сім`я позивача потребує значних коштів на відновлення свого житлового будинку, так як 12.08.2020 в їхньому будинку сталась пожежа та було знищено покрівлю будинку, облицювання стін, віконні рами, меблі, побутову техніку, що потребує значних фінансових витрат, які батьки позивача не можуть забезпечити за рахунок отримуваних пенсій.

Крім того, позивач як військовослужбовець та перебуває на передових позиціях отримує заробітну плату в середньому 100 000,00 грн., що стверджується випискою з карткового рахунку АТ КБ Приватбанк. В той же час, згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів виданого Золотоніським відділом ДВС, в період з грудня 2022 року по січень 2023 року, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти в розмірі 94 953 грн. 50 коп. Розмір аліментів, який підлягає стягненню щомісяця складає в середньому 50 000,00 грн. Натомість, розмір заборгованості по сплаті аліментів, навіть при сплаті аліментів у такому в розмірі щомісяця, не зменшується.

Враховуючи викладене вище просив змінити розмір аліментів та в подальшому стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено, з підстав того, що позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Побиванець Ю. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Вказав, що позивачем наведено суду достатні доводи та докази про те, що є всі підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки в судовому засіданні апелянтом було надано достатньо доказів того, що у нього змінився сімейний стан він одружився, є єдиним годувальником для своїх батьків, так як мати за станом здоров`я не може ніде працювати, а батько пенсіонер, але отримує невелику пенсію, яка не покриває витрати на ліки та проведення операцій для підтримки зору.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідачки зазначає, що доводи апеляційної скарги не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки у позивача матеріальний стан не погіршився, а навпаки покращився, також є заборгованість зі сплати аліментів.

Просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.10.2017 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини середньомісячного заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 20.06.2017 до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_9 та ОСОБА_6 30.07.2022 зареєстрували шлюб. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_10 .

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 з 24.02.2022, де отримує заробітну плату.

З довідки № 247 від 31.01.2023 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , разом з батьком ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_4 , братом ОСОБА_5 .

Згідно довідки про доходи виданої ГУ ПФУ в Черкаській області, вбачається, що розмір пенсії батька позивача складає 3268 грн. 84 коп., починаючи з березня 2023 року, але на час придбання складала 2576 грн. 95 коп. Крім того, згідно довідки від 10.08.2023 виданої Золотоніською філією Черкаського обласного центру зайнятості, вбачається, що ОСОБА_4 на обліку не перебуває та останній запис в трудовій книжці 14.08.2021, яким призначено виплату на випадок безробіття.

Представник позивача в позовній заяві як на підставу щодо зменшення розміру аліментів, посилався на те, що на законодавчому рівні закріплений необхідний та достатній розмір аліментів, що визначається із заробітку боржника відповідно до кількості утриманців, і в даному випадку на двох дітей, такий розмір має бути зменшений до 1/3 частини, та позивачем зазначається, що на його утриманні також перебувають батьки і дружина.

Доказів погіршення матеріального стану, позивач до суду не надав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд України в Постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п. 17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, у своїй позовній заяві позивач вказував на те, що у нього на утриманні, окрім двох дітей, перебуває ще мати, яка має онкологічне захворювання, батько, дружина.

Верховний Суд України в постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Отже, в даному випадку, апеляційний суд вважає, що зміна сімейного стану позивача, а саме перебування в шлюбі з іншою жінкою, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника в бік погіршення, зокрема, в разі зменшення доходу, залишення у його розпорядженні меншої суми грошових коштів тощо, або зміни сімейного стану платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршення стану здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Разом з тим, наразі відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 з 24.02.2022, де отримує заробітну плату, яка в середньому складає 100000,00 грн., тобто фактично його матеріальне становище покращилося.

Доводи апелянта, що позивач матеріально утримує батьків, допомагає відновити будинок, і йому не вистачає коштів на своє утримання, у зв`язку з тим, що перебуває в зоні бойових дій та потребує постійних додаткових витрат для забезпечення своєї безпеки (придбання засобів захисту, змінного одягу тощо), не підтверджені жодними доказами, які б давали підстави для обґрунтованості його доводів.

Доказів того, що матеріальне становище позивача погіршилося (втрата роботи, втрата працездатності, зменшення розміру заробітної плати і т.д.) не надано. Отже, фактично матеріальний стан позивача покращився, оскільки позивач став отримувати заробітну плату.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20, від 30 серпня 2021 року у справі №301/2160/20.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надавши вибірково оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки місцевий суд належно обґрунтував прийняття чи відхилення того чи іншого доказу, надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при вирішенні спору. Доводи апеляційної скарги в цілому зводяться до непогодження з оскаржуваним судовим рішенням та необхідністю здійснення переоцінки доказів у справі.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, виходячи передусім з інтересів дітей, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 адвоката Побиванця Юрія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 27 грудня 2023 року.

Судді: