Справа № 944/80/23
Провадження №2/944/628/23
РІШЕННЯ
18.12.2023 року м.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області
в складі: головуючої судді - Швед Н.П.
з участю секретаря - Василиці Н.В.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-
Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що вона 12 серпня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_4 у Новояворівській міській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис № 117.
Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Подружнє жигтя не склалося, тому вони стали проживати окремо.
За час перебування в шлюбі, а саме, 11 серпня 2015 року вони придбали квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі- продажу квартири від 11.08.2015р. посвідченим приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Карпа Т.В. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №42083344 від 11.08.2015р.
Право власності на дану квартиру було оформлено на ім`я відповідача, ОСОБА_3 . Дана квартира єя об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю її та відповідача.
Відповідно до Висновку про вартість об`єкта оцінки, виконаного ТОВ «Агенство нерухомості «Габріель», ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , станом на 23.12.2022 року становить 250 063грн. Відповідно вартість 1/2 частки квартири, на яку вона претендує, становить 125 031,50грн.
Зважаючи на те, що відповідач категорично не бажає здійснити поділ квартири, що є об`єктом права спільної сумісної власності у позасудовому порядку, вона змушена звернутися до суду з метою реалізації свого права.
Просить суд, постановити рішення, яким здійснити поділ квартири АДРЕСА_1 , що є об`єктом спільної сумісної власності її, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Визнати за нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на її користь судові витрати в сумі 1250гривень.
В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник адвокат Зозуля А.В. на адресу суду скерував заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивачки, заявлені позовні вимоги підтримує. Просить такі задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, жодних клопотань про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву на адресу суду не скерував.
Як вбачається, з позовної заяви, відповідач ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , і саме на цю адресу були скеровані повістки про виклик його в судове засідання.
Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи та згідно ч.6 ст.128, ст.280 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечила позивач.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 12 серпня 2013 року Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області ОСОБА_3 та ОСОБА_2 12 серпня 2013 року зареєстрували шлюб у Новояворівській міській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №117.
Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як встановлено в судовому засіданні, подружнє життя у сторін не склалося, вони проживають окремо.
За час перебування в шлюбі, а саме, 11 серпня 2015 року між ТзОВ «Львівцентробуд» в особі директора Мозіля М.Г. та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Даний договір посвідченим приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Карпа Т.В. Даний договір зареєстрований за реєстром №1135.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №42083344 від 11.08.2015р. квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .
З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №575 виданої головою правління ОСББ «Наш Явір» Дзюбі І.Б. вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 донька, ОСОБА_6 син.
Згідно вимог частин 1 та 2 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Статтею 70 СК України передбачено, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, з ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їх.
Відповідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як зазначено у ст.61 СК України, об`єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно ч.1,2 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.
Таким чином, вищевказана житлова квартира, яка є нерухомим майном у сенсі положень статті 60, частини 2 статті 65 СК України є спільною сумісною власністю подружя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Оскільки, взаємної згоди при реалізації права на поділ майна сторони не досягли, тому спір підлягає вирішенню за позовом одного із подружжя, так як шлюбний контракт між сторонами не укладено, доказів попередньої домовленості щодо визначення розміру часток майна ненадано, тому слід виходити з принципу рівності часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що презумується ч.1 ст.70 СК України.
Беручи до уваги постанови пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Згідно вимог статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Судові витрати слід стягнути відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.4, 7, 12, 13, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя -задовольнити.
Здійснити поділ квартири АДРЕСА_1 , що є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1250(одну тисячу двісті п`ятдесят) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлено в разі пропуску строку з інших причин.
Рішення виготовлене в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
Позивач: ОСОБА_2
місце проживання:
Відповідач: ОСОБА_3
місце проживання:
СУДДЯ: Швед Н.П.