Справа № 366/1566/23
Провадження № 4-с/366/1/23
У Х В А Л А

29 серпня 2023 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Ткаченка Ю.В., при секретарі Морозовій Я.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків Київської області скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гаркуши Анни Олександрівни щодо дій та бездіяльності виконавчої служби, стягувач: ОСОБА_2 , особа, бездіяльність якої оскаржується: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Скаржник) в особі свого представника адвоката Гаркуши Анни Олександрівни (далі представник скаржника) звернувся до суду із скаргою, в якій просить:

?Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закрити виконавче провадження № 56527705;

?Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрите нове виконавче провадження з урахуванням рішення Іванківського районного суду Київської області від 16.12.2021 року № 366/2268/21 (провадження № 2/366/639/21), а саме: припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 та зменшити розмір аліментних зобов`язань ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

В обгрунтування своєї скарги, скаржник посилається на те, що на виконанні в Токмацькому відділі державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 56527705 з примусового виконання судового наказу № 366/749/18 (провадження № 2-н/366/17/18) від 23.04.2018 року, виданого 26.04.2018 року Іванківським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відкрито 05.06.2018 року.

Оскільки територія Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області з 26.02.2022 року внесено до тимчасово окупованих російською федерацією територій України згідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, що затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, тому відповідно до абз. 11 п. 4 розд. 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, 05 червня 2018 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження за № 56527705 на виконання рішення Іванківського районного суду Київської області по справі № 366/749/18 на підставі судового наказу № 366/749/18 від 26.04.2018 року.

Рішенням суду було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27 березня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі рішення Іванківського районного суду Київської області від 18 вересня 2019 року було ухвалено: «Виключити з Актового запису про народження № 5 громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проведений Виконавчим комітетом Розважівської сільської ради Іванківського району Київської області від 18 березня 2008 року відомості про його батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України. Рішення набрало законної сили 21 жовтня 2019 року.

25 серпня 2021 року ОСОБА_1 був поданий позов до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнення аліментів до Іванківського районного суду Київської області.

16 грудня 2021 року вступило в силу рішення Іванківського районного суду Київської області, на підставі якого, ухвалено: «Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Припинити стягнення аліментів на підставі судового наказу Іванківського районного суду Київської області від 23 квітня 2018 року у справі № 366/749/18 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зменшити розмір аліментних зобов`язань ОСОБА_1 визначених судовим наказом Іванківського районного суду Київської області від 23 квітня 2018 року у справі № 366/749/18 шляхом стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зменшення розміру аліментів провести з дати набрання законної сили цим рішенням.

18 квітня 2023 року представником скаржника (боржника) була направлена заява про закриття виконавчого провадження.

15 травня 2023 року була отримана відповідь-відмова від Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області, оскільки відсутні підставі для закінчення виконавчого провадження.

Скаржник вважає, що за його заявою виконавча служба повинна була закрити виконавче провадження і відкрити нове провадження, з урахування рішення суду, де чітко написано: припинити стягнення аліментів на підставі судового наказу Іванківського районного суду Київської області від 23.04.2018 року у справі № 366/749/18 від 23.04.2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , зменшити розмір аліментних зобов`язань ОСОБА_1 , визначених судовим наказом Іванківського районного суду Київської області від 23.04.2018 року у справі № 366/749/18 від 23.04.2018 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 . В новій постанові про відкриття виконавчого провадження повинно бути прописано лише стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , також зменшити дані аліменти. Але завдяки тому, що виконавча служба бездіяльна та протиправно діє, тим самим порушуючи права ОСОБА_1 , божник змушений платити аліменти на дитини, ОСОБА_3 , який більше не являється сином боржника.

Ухвалою суду від 08 червня 2023 року було прийнято до розгляду скаргу, відкрито провадження у справі та призначено до судового засідання на 29 серпня 2023 року на 12 год. /а.с. 33/.

17 серпня 2023 року від представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Гаркуши А.О. було до суду надійшло клопотання про розгляд скарги в режимі відеоконференції, в задоволенні якого, на підставі ухвали суду від 22.08.2023 року було відмовлено.

29 серпня 2023 року до суду від представника стягувача ОСОБА_2 адвоката Коломійця І.О. надійшло заперечення, в якому просять залишити скаргу ОСОБА_1 щодо дій та бездіяльності виконавчої служби без задоволення.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Гаркуша А.О. звернулися до суду з клопотанням про розгляд скарги без участі скаржника та його представника.

Представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Коломієць І.О. в своєму запереченні просять суд розглядати справу без участі стягувача та його представника.

Представник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилися, про розгляд скарги судом повідомленні вчасно, заяв та клопотань не надіслали.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги не є перешкодою для її розгляду, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника, за наявними у справі доказами.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, достатність, належність та допустимість доказів, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.4 Постанови пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

В даному випадку ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, з примусового виконання рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених відповідно до ЦПК України, здійснюється відповідно до розділу VІІ Цивільного процесуального кодексу України (ст.ст.447-453).

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне:

Так, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року вказано, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1, 2 та 4 ст. 27 Конвенції Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.

За приписами ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VІІІ "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 3Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 Закону №1404-VIII.

Судом встановлено, що на виконанні в Токмацькому відділі державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 56527705 з примусового виконання судового наказу № 366/749/18 (провадження № 2-н/366/17/18) від 23.04.2018 року, виданого 26.04.2018 року Іванківським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відкрито 05.06.2018 року.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 18.09.2019 року було ухвалено виключити з Актового запису про народження № 5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проведений виконавчим комітетом Розважівської сільської ради Іванківського району Київської області від 18 березня 2008 року відомості про його батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України.

Згідно рішення Іванківського районного суду Київської області від 15.11.2021 року було ухвалено: «Припинити стягнення аліментів на підставі судового наказу Іванківського районного суду Київської області від 23 квітня 2018 року у справі № 366/749/18 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зменшити розмір аліментних зобов`язань ОСОБА_1 визначених судовим наказом Іванківського районного суду Київської області від 23 квітня 2018 року у справі № 366/749/18 шляхом стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зменшення розміру аліментів провести з дати набрання законної сили цим рішенням».

Скаржник звернувся до виконавчої служби із заявою про закриття виконавчого провадження, оскільки вважає, що виконавча служба повинна була закрити виконавче провадження і відкрити нове провадження, з урахування рішення суду, де чітко написано: припинити стягнення аліментів на підставі судового наказу Іванківського районного суду Київської області від 23.04.2018 року у справі № 366/749/18 від 23.04.2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , зменшити розмір аліментних зобов`язань ОСОБА_1 , визначених судовим наказом Іванківського районного суду Київської області від 23.04.2018 року у справі № 366/749/18 від 23.04.2018 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 . В новій постанові про відкриття виконавчого провадження повинно бути прописано лише стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , також зменшити дані аліменти. Але завдяки тому, що виконавча служба бездіяльна та протиправно діє тим самим порушуючи права ОСОБА_1 , божник змушений платини аліменти на дитини, ОСОБА_3 , який більше не являється сином боржника.

Згідно наданої відповіді за № 17314/26-40 від 03.05.2023 року, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомляє, що відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження, оскільки у вказаних судових рішеннях не зазначено про скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого видано документ, зокрема, судовий наказ про стягнення аліментів.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачений перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

Оскільки у вищевказаних судових рішеннях не зазначено про скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, зокрема, судовий наказ, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження, а тому викладені в скарзі доводи скаржника є необґрунтованими, а скарга такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 5, 11, 13, 39, 71, 74 Закону України "Про виконавче провадження" ст. ст. 4, 5, 76-81, 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволення скарги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гаркуши Анни Олександрівни щодо дій та бездіяльності виконавчої служби, стягувач: ОСОБА_2 , особа, бездіяльність якої оскаржується: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання через Іванківський районний суд Київської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (29.08.2023).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Відомості про учасників сторін:

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1

Представник боржника адвокат Гаркуша Анна Олександрівна, адреса: АДРЕСА_2

Стягувач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_3

Особа, бездіяльність якої оскаржується: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: 69005, м. Запоріжжя, пр-к Соборний, 164

Суддя: Юрій ТКАЧЕНКО