КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №635/8788/21
Провадження № 2/552/2231/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2023 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Лихошвай А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В :

10 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості посилаючись на те, що відповідач підписала заяву № б/н від 24 квітня 2008 року відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 88 123,60 грн. на термін до 23.04.2015 та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушує зобов`язання за кредитним договором, станом на 10 вересня 2021 року утворилась заборгованість у сумі 546 993 грн. 85 коп., яка складається з заборгованості за кредиту у розмірі 72 033 грн. 76 коп., 29 09, 86 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом , 17 752,35 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредиту, 454 297, 88 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Ухвалою Орджонікідзеського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2021 року відкрито загальне поовне провадження по справі.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 7/0/9-22 від 14.03.2022 на підставі ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за Київським районним судом м. Полтави.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2023 року справа прийнята до провадження.

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року закрито підготовче засідання, справа призначена до розгляду.

У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Сторонами визначено строк позовної давності 5 років. 09.12.2023 року реалізований заставний автомобіль, який належить відповідачу та кошти у розмірі 38 807,72 грн. зараховані на рахунок погашення заборгованості. 12.04.2017 року приватним нотаріусом здійснено виконавчий напис щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 407 865 грн. 80 коп., який рішенням Харківського райсуду Харківськоїх області від 17.04.2020 року визнано таким , що не підлягає виконанню. У даному випадку мали місце зупинення строку позовної давності, а тому позивач звернувся до суду в межах зазначеного строку. Просив позов задовольити, стягнути суму заборгованості та судові витрати.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, клопотань про відкладення не надходило. Матеріали справи містять пояснення по справі щодо застосування строків позовної давності та відмови в задоволенні позову.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що згідно кредитно-заставного договору № DN81AR56390356 від 24.04.2008 року , позивач надав відповідачу загальний розмір кредиту 66 989 грн. 20 коп, мета кредиту: частина кредиту в розмірі 59 200 грн. надається з метою придбання позичальника автомобіля; частина кредиту в розмірі 3019,20 грн. надається з метою оплати перших страхових платежів за Договором страхування на перший рік дії кредиту;34 грн. надається з метою оплати коштів за реєстрацією предмета застави;4736 грн. з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту;. Дата погашення 23.04.2015 року. кредитні кошти в розмірі зі сплатою 9,60 річних

Відповідно до пункту 8.1. кредитно-заставного договору предметом застави за цим договором є автомобіль, власником якого є позичальник і детальний опис якого наведено у статті 17.9 Договору.

Сторонами встановлюються строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю 5 років. ( п.14.11 договору).

Відповідно до пункту 17.10. кредитно-заставного договору сторони погодили, що на дату підписання Договору вартість предмета застави становить 59 200,00 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2011 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки позовні вимоги задоволено. Передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_1 належного йому на праві власності заставлене майно автомобіль марки ВАЗ , модель 21112, 2008 р.в., ДНЗ НОМЕР_1 . В рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DN81AR56390356 від 24.04.2008 року станом на 03.09.2009 року в розмірі 69 683 грн. 85 корп. Звернуто стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки ВАЗ , модель 21112, 2008 р.в., ДНЗ НОМЕР_1 .

Рішенням суду встановлено, що станом на 03.06.2009 року відповідач мав загальну заборгованість у розмірі 69 683 ,85 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 64 141,47 грн., за відсотками за користування кредитом у розмірі 1559,53 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 334,95 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 91,53 грн., а також штрафні санкції в сумі 3536,37 грн. Також судовим рішенням встановлено, що свої зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконує, наслідком чого є існування значної суми заборгованості, що в свою чергу є підставою для дострокового стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Відповідно до акту прийняття автомобіля від 22 березня 2013 року , відповідач передав автомобіль ВАЗ 21112, 2008 р.в., ДНЗ НОМЕР_1 кредитному інспектору позивача.

Згідно пункту 13.6. кредитно-заставного договору сторони погодились, що після звернення стягнення на предмет застави, забезпечені вимоги уважаються задоволеними і погашеними лише у розмірі (а) сум у відповідній валюті, фактично і остаточно отриманих банком в результаті такого звернення стягнення та/або (б) вартості предмета застави, одержаного банком у власність (у разі звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет застави), яка визначається за згодою сторін на дату звернення стягнення або, за відсутності такої згоди, незалежним експертом, призначеним банком на його власний розсуд.

У разі продажу предмета застави відповідно до статті 13.2. договору: а) всі суми, виручені в результаті такої реалізації, використовуються, в першу чергу, для відшкодування всіх витрат (включаючи витрати на юридичні послуги), яких банк зазнав у зв`язку із зверненням стягнення на предмет застави. Будь-які кошти, що залишаються після відшкодування витрат, зазначених у попередньому речення, використовуються для погашення інших Забезпечених вимог. У разі, якщо таких сум недостатньо для повної сплати всіх забезпечених вимог, непогашена частина забезпечених вимог становить заборгованість позичальника перед банком, яка негайно належить до сплати банку. У такому разі банк має право одержати суму якої не вистачає для повного задоволення своїх вимог, з іншого майна позичальника, у першу чергу перед іншими кредиторами; і б) будь-які суми, виручені в результаті звернення стягнення на предмет застави, які залишаються невикористаними після повного погашення всіх забезпечених вимог, без зволікань повертаються банком позичальнику, якщо інше не передбачено чинним законодавством України (пункт 13.7).

Згідно пункту 13.8. кредитно-заставного договору у будь-який час до моменту продажу предмета застави або переходу права власності на нього до Банку, звернення стягнення на предмет застави може бути припинено шляхом задоволення позичальником та/або будь-якою третьою особою зазначених вимог.

За вибором банку звернення стягнення на предмет застави може бути здійснюватись у судовому порядку відповідно до розділу IV Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та умов цього договору.

Відповідно до даних розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, залишок боргу за договором становить 546 993 грн. 85 коп., яка складається з заборгованості за кредиту у розмірі 72 033 грн. 76 коп., 29 09, 86 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом , 17 752,35 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредиту, 454 297, 88 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет застави не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18) від 18 вересня 2018 року.

Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) від 04 липня 2018 року, в якій зазначено, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. Відповідно до статті 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до наданого позивачем суду розрахунку, 09 грудня 2013 року надійшли кошти в суми 38 807,72 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору.

Представник позивача у письмових поясненнях, що надійшли на адресу суду також акцентує увагу, що спірний автомобіль реалізований 09 грудня 2013 року та сума у розмірі 38 807,72 грн. зарахована на рахунок погашення заборгованості - погашено заборгованість по відсоткам.

Вище зазначених грошових коштів після продажу автомобіля виявилось недостатнім для задоволення вимог кредитора та повного погашення заборгованості за кредитним договором від 24.04.2008 року.

Таким чином, 09 грудня 2013 року позивачу стало відомо щодо недостатності коштів від реалізації автомобіля для повного погашення заборгованості по кредитному договору.

За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Представником відповідача надано суду письмове клопотання про застосування строків позовної давності та відмови в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач звернувся в суд з даним позовом 10 листопада 2021 року.

Строк в межах якого особа може вернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, тобто з 10 листопада 2018 року по 10 листопада 2021 року.

Представник позивача вважає, що строку позовної давності зупинявся, а тому на час звернення до суду він не пропущений.

Статтею 263 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності зупиняється:

1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила);

2) у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом;

3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини;

4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.

Між тим, суд, дослідивши обставини та докази отримані в ході розгляду справи не знаходить підстав зупинення строку перебігу позовної давності.

Звернення позивача у червні 2015 року в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, який у послідуючому ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 серпня 2016 року залишений без розгляду у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого позивача; вчинення приватним нотаріусом 12 квітня 2017 року за заявою позивача виконавчого напису про стягнення з відповідача заборгованості та який рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 квітня 2020 року визнаний таким, що не підлягає виконанню не є підставою для зупинення перебігу позовної давності.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає, що в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити, у зв`язку із сплином строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 10,12,81,141, 259, 263-265,ч.5 ст. 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк (місце знаходження: 01001 м. Київ вул. Грушевського, буд. 1-Д, ідентифікаційний код в ).

Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Головуючий Ж.В. Кузіна