Справа №727/8400/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

за участі секретаря: Тихоненко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник позивача ОСОБА_2 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.11.2014 року у розмірі 91028 гривень 06 копійок станом на 17.07.2023 року, яка складається з 73387 гривень 87 копійок заборгованість за кредитом, 17640 гривень 19 копійок заборгованість за відсотками за користування кредитом. Судові витрати у розмірі 2684 гривні судовий збір.

Представник відповідачки: ОСОБА_3 .

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача у судове засідання не з?явився та додав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з?явилася.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судове засідання не з?явився та подав до суду письмові пояснення у яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зі змісту письмового клопотання представника відповідачки та письмових пояснень вбачається, що відповідачка не визнає позов з тих підстав, що 23.11.2022 року вона стала жертвою телефонного шахрайства, а саме невідома особа шляхом обману, надіславши смс повідомлення під приводом надання матеріальної допомоги, отримавши особисті дані, а саме код підтвердження входу до мобільного додатку ПРИВАТ24, заволоділа коштами в сумі 73387 гривень 87 копійок, що були зняті з картки № НОМЕР_1 . 23 листопада 2022 року ОСОБА_1 отримала повідомлення про те, що її картки заблоковані. 21 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Дністровського районного відділу поліції і за даним фактом розслідується кримінальне провадження.

Судом встановлено, що 14 листопада 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, був укладений договір про надання банківських послуг, на підставі якого їй було надано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» у якості підстав позову зазначив, що у встановлені договором строки відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 17.07.2023 року має заборгованість в розмірі 91028 гривень 06 копійок, в тому числі: 73387 гривень 87 копійок заборгованість за кредитом , 17640 гривень 87 копійок - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач ОСОБА_1 вказувала на те, що 23 листопада 2022 року невстановлені особи заволоділи грошовими коштами, що були зняті з картки № НОМЕР_1 . ОСОБА_1 звернулася до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення. У витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження 0000234 зазначено, що 21 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Досудове розслідування здійснюється за фактом того, що 22 листопада 2022 року невідома особа, шляхом обману, надіславши посилання з СМС під приводом надання матеріальної допомоги, отримавши особисті дані, а саме код підтвердження входу до мобільного додатку «ПРИВАТ-24», заволоділа грошовими коштами в сумі 75 000 гривень, які було знято із картки акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_1 . Вказана обставина стверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 лютого 2023 року.

З виписки за договором б/н за період з 14.11.2014 -19.07.2023 станом на 20.07.2023 року, вбачається, що заборгованість виникла 23.11.2022 року внаслідок перерахування із картки ОСОБА_1 № НОМЕР_1 коштів в сумі 71251 гривні та комісії в сумі 2137 гривень 51 копійка. У графі деталі операції зазначено: «автоплатіж на картку НОМЕР_2 . Отримувач ОСОБА_4 ». Зазначена транзакція оспорюються відповідачем ОСОБА_1 . Після цього, жодних витрат кредитних коштів відповідачкою ОСОБА_1 не здійснювалося.

Таким чином, з досліджених судом доказів встановлено, що 23 листопада 2022 року з рахунку кредитної картки НОМЕР_1 , яка була видана АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 було здійснено не дозволене відповідачкою перерахування коштів в сумі 71251 гривня та утримано комісію в сумі 2137 гривень 51 копійка.

Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами станом на 23 листопада 2022 року було встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно п. 32.3.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Згідно п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, яке було чинним станом на 23 листопада 2022 року, тобто на момент перерахування коштів з рахунку відповідачки, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Згідно з п.2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705 (далі - Положення), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до п.3 розділу 6 Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з п.5 розділу 6 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Пунктами 7, 8 розділу 6 Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до п.11 розділу 6 Положення Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Наведені вище правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені.

В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням положень пункту 37.2. статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 11 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, ПАТ КБ «Приватбанк» не надав доказів, які б спростовували доводи відповідачки про те, що вона не здійснювала платіжну операцію щодо переказу коштів в сумі 71251 гривня «автоплатіж на картку НОМЕР_2 . Отримувач ОСОБА_4 », не втрачала та не передавала іншим особам кредитну картку, не повідомляла третім особам ПІН-коду та інші дані, які дозволяють ідентифікувати платіжні операції.

Суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_1 як користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжної операції, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року №6-71цс15. Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (провадження №61-3239св18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, (провадження №61-16504св18), від 11 грудня 2019 року у справі №580/806/16-ц (провадження №61-22407св18), від 23 січня 2020 року у справі №179/1688/17 (провадження №61-12707св19), від 17 лютого 2021 року у справі №711/11121/18 (провадження № 61-12703св20) вказану правову позицію підтримав.

У матеріалах справи відсутні докази того, що операція щодо зняття з платіжної картки відповідачки коштів стала можливою виключно в результаті розголошення самим клієнтом конфіденційної інформації по своїй картці, передачі даних та паролів третім особам. Доказів вчинення ОСОБА_1 таких дій банком до суду не надано.

Таким чином, встановивши, що банком не доведено вчинення відповідачкою ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, суд вважає, що перерахування коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за таку операцію. Виявивши безпідставний переказ коштів, відповідач повідомила банк про цей факт та звернулася до правоохоронних органів; враховуючи наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості.

На підставі пункту 32.3.2 статті 32, пункту 37.2. статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 2,3,5-8, 11 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705, ст. 1073 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, яке розташоване в м. Київ, вулиця Грушевського будинок 1Д, до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2023 року.

Суддя: