Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2452/23
Провадження № 2-з/376/21/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2023 р.

Суддя Сквирського районного суду Київської області Віговський С.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Сквирська районна державна нотаріальна контора, про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

До Сквирського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Сквирська районна державна нотаріальна контора, про стягнення заборгованості за договором позики, в якій заявник просить суд накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому проживав ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що між заявником та ОСОБА_5 виникли договірні відносини та фінансові зобов`язання, що підтверджується розпискою від 10 червня 2015 року та договором обов`язкової фінансової виплати від 10 червня 2015 року, за якими строк виконання зобов`язань ОСОБА_5 перед ОСОБА_1 був встановлений до 01 березня 2016 року. Проте ОСОБА_5 своїх зобов`язань не виконав.

Заявнику на даний час стало відомо, що ОСОБА_5 помер, смерть сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті, спадкоємці ОСОБА_5 (відповідачі) звернулися до Сквирської нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, тобто є правонаступниками по договірним зобов`язанням ОСОБА_5 , які наразі не виконанні.

Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому, необхідно накласти арешт на вищезгадане нерухоме майно, а відтак звернутися до суду із вказаною заявою для збезпечення своїх майнових прав і інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, вивчивши матеріали зазначеної вище заяви та доданих до неї матеріалів вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити повністю, зважаючи на наступне.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним із інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав та завданням цивільного судочинства, яким за статтею 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Одним із видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що вживаючи заходи забезпечення позову, необхідно враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

В п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказується на те, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній.

А як роз`яснено в п. 4 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України,суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Тобто нормами ЦПК України встановлено право суду застосувати зустрічне забезпечення у випадку обставин, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Накладення арешту щодо майна на час розгляду судової справи не буде мати наслідком порушення прав інших осіб та не зможе призвести до настання будь-яких незворотних наслідків, а у даному випадку накладення арешту на майно жодним чином не впливає на можливість використовувати вказане майно у звичній життєдіяльності.

Окрім того, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_5 не завдає збитків останньому у розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки накладений в порядку забезпечення позову арешт, в подальшому, за наявності законних для того підстав знімається за рішенням суду, при цьому накладення арешту не є забороною для передачі вказаного нерухомого майна належного ОСОБА_5 в оренду іншим особам з метою отримання прибутку, а тому підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Тому, в даному випадку відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення. Крім того, позивач має зареєстроване місце проживання та майно, що знаходиться на території України.

Як встановлено судом, між сторонами дійсно виник спір, у матеріалах справи відсутня інформація про будь-яке інше майно, крім предмета забезпечення, належне ОСОБА_5 , а відтак суд вважає, що дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду в разі задоволення позову.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави вжиття заходів забезпечення позову до виконання рішення суду, шляхом накладення арешту на вищезазначений об`єкт нерухомого майна, згідно відомостям, які містяться в матеріалах справи, оскільки невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149 - 154 Цивільного процесуального кодексу України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Сквирська районна державна нотаріальна контора, про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Забезпечити позов у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Сквирська районна державна нотаріальна контора, про стягнення заборгованості за договором позики шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому проживав ОСОБА_5 .

Заборонити в будь-який спосіб вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо житлового будинку АДРЕСА_1 в тому числі, але не виключно, подавати будь-які заяви відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з вчиненням реєстраційних дій щодо житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Боржники:

- ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Копію ухвали надіслати позивачу та/або його представнику для звернення до виконання. Копію ухвали також надіслати відповідачу та його представнику для відома.

У відповідності до ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. І. Віговський