ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

04 липня 2023 року

м. Чернівці

справа № 713/742/17

провадження 22-ц/822/623/23

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Половінкіна Н. , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2022 року в цивільній за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про визнання частково недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, часткове скасування рішення органу місцевого самоврядування та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2023 року на адресу Чернівецького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2022 року.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 28 червня 2023 року матеріали цивільної справи № 713/742/17 витребувані з суду першої інстанції, які надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 03 липня 2023 року.

В апеляційній скарзі апелянти просять поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення та відстрочити сплату судового збору.

Посилаються на те, що пропущений строк із поважних причин, у зв`язку із введенням воєнного стану, також зазначають, що карантин продовжений до 30 червня 2023 року, а тому суд апеляційної інстанції може визнати таку причину поважною та поновити строк. Крім того зазначають, що не вистачає коштів в повній мірі для сплати судового збору.

Вирішуючи питання про поновлення строку для подання апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 стаття 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення відповідного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що повний текст оскаржуваного рішення виготовлено судом 19 грудня 2022 року та направлено сторонам у справі 19 грудня 2022 року (том 5, а.с. 22). ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримано повний текст рішення 24 грудня 2022 року (том 5 а.с.24, 25), отже останнім днем визначеним для подання апеляційної скарги було 23 січня 2023 року.

Апеляційна скарга подана до апеляційного суду 23 червня 2023 року, тобто за спливом строку апеляційного оскарження.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

У контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Апелянтами не наведено обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення процесуальної дії у встановлений строк та не надано доказів, які б такі обставини підтверджували.

Посилання на сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк.

Щодо доводів апелянтів про продовження дії карантинних обмежень у зв`язку з запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон від 30 березня 2020 року № 540-IX) Розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Отже, визначений процесуальним кодексом строк продовжено в силу Закону.

Водночас, 18 червня 2020 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 731-IX), який набрав чинності 17 липня 2020 року.

Відповідно до частини другої вказаного закону пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено у такій редакції:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Тож, для поновлення строку на апеляційне оскарження, заявнику потрібно навести причини, які пов`язані (зумовлені) карантинними обмеженнями, що спричинили пропуск такого строку, тобто перешкоджали заявнику звернутись до суду з апеляційною скаргою.

Враховуючи те, що заявниками не зазначено поважної причини, пов`язаної з карантинними обмеженнями, пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, не надано належних доказів на підтвердження наведених ними обставин, тому відсутні підстави для поновлення такого строку з цих підстав.

Саме по собі посилання у апеляційній скарзі про поновлення процесуальних строків на те, що діє загальнодержавний карантин, а тому заявник має право на поновлення строку на оскарження рішення у апеляційному порядку, є безпідставним, оскільки таке твердження повинно бути належним чином обґрунтовано, а саме: наведено конкретні обставини, тобто такі карантинні обмеження, які об`єктивно перешкоджали заявнику своєчасно подати апеляційну скаргу.

З набранням чинності Законом № 731-IX поновлено дію процесуальних строків, а поважними причинами пропуску можуть бути визнані судом саме такі обставини, які зумовлені карантинними обмеженнями.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

Підстави пропуску строку оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання скарги. Виключно наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Таким чином, особам, які подали апеляційну скаргу, необхідно надіслати до суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, в якій вказати поважність причин пропуску строку та надати належні докази (документи), які підтверджуватимуть поважність причин пропуску строку.

Частиною третьою статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених процесуальним законом, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Вирішуючи питання щодо відстрочення сплати судового збору, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», частини першої статті 136 ЦПК України враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Пунктом 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (§ 111 рішення Європейського суду з прав людини від 20 лютого 2014 року у справі «Shishkov v. Russia»).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постанові від 12 березня 2021 року у справі №912/1061/20.

Для вирішення питання відстрочення сплати судового збору є необхідним врахування судом майнового стану сторони. Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні сплати судового збору у встановлених законом розмірах і строки, покладається на зацікавлену сторону. Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати належні докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому розмірі. Оскільки відстрочення сплати судового збору може бути здійснене на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, відповідне клопотання повинне бути також обґрунтоване обставинами, які дозволять суду зробити висновок про те, що судовий збір буде сплачено у цей строк.

Апелянтами не надано докази, які підтверджують те, що їхній скрутний фінансовий стан на день подання такої скарги перешкоджає їм сплатити судовий збір в необхідному розмірі. Також відповідна заява не містить обґрунтування обставин, які дозволять суду зробити висновок про те, що судовий збір буде сплачено до ухвалення судового рішення у справі.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 20 лютого 2018 року у справі №910/17456/17.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2022 року не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, оскільки апелянтом порушено порядок сплати судового збору.

Відповідно до п.3 ч.4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До апеляційної скарги не додано документи що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції, ухвалене за наслідками розгляду позовних вимог немайнового характеру.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, який є фізичною особою, просив визнати частково недійсними два державні акти про право власності на земельну ділянку, визнати частково недійсним рішення органу місцевого самоврядування та зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що є чотирма самостійними вимогами немайнового характеру.

Частиною 3, 7 статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, N 3674-VI (далі Закону) встановлено судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року, № 1801-VIII установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Розмір судового збору за подання до суду позовної заяви складав 2560 гривень (1600х0,4=640х4=2560).

Оскільки апеляційна скарга подана двома скаржниками, то судовий збір підлягає сплаті кожним скаржником окремим платіжним документом в розмірі по 3840 гривень (2560+150%=3840). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 14 квітня 2020 року справа № 369/11060/17

Отже, за подання апеляційної скарги апелянти повинні сплатити по 3840 грн. за наступними реквізитами:

Рахунок: UA0024405

Одержувач: Чернівецьке ГУК/Чернівецька ТГ/22030101

Код отримувача: 37836095

Банк одержувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

МФО: 899998

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Чернівецький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Згідно з частиною 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2022 року підлягає залишенню без руху з наданням строку десять днів з дня отримання копії даної ухвали для виправлення зазначених вище недоліків, подавши до апеляційного суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та на звернення до суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 127, 185, 354, 356, 357 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про визнання частково недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, часткове скасування рішення органу місцевого самоврядування та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишити без руху.

Для усунення недоліків надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 строк десять днів з моменту отримання цієї ухвали.

Якщо заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не буде подано заявником у зазначений строк, це є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали апеляційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Половінкіна