Справа №751/1713/23
Провадження №2/751/679/23
Рішення

Іменем України

13 травня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

при секретарі Савчук М. О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлецький Посад», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

03.03.2023 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлецький Посад» (далі: ТОВ «Єлецький Посад»), третя особа: ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ТОВ «Єлецький Посад» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 560 695 грн. 44 коп., з яких: 410 000 грн. 00 коп. основного боргу; 130 692 грн. 02 коп. інфляційні витрати; 20 003 грн. 42 коп. три проценти річних, а також, судових витрат.

Вимоги обґрунтовані тим, що 13.07.2021 року ОСОБА_2 та ТОВ «Єлецький Посад» уклали попередній договір № 231048, згідно якого відповідач зобов`язувався укласти договір купівлі-продажу квартири з терасою протягом 30 днів після введення будинку в експлуатацію та отримання всіх правовстановлюючих документів.

Зазначає, що 16.07.2021 року позивач на прохання ОСОБА_2 , для виконання умов договору № 231048 від 13.07.2021 року, сплатив 355 000 грн. 00 коп., а 19.07.2021 року сплатив ще 55 000 грн. 00 коп. Загалом позивачем сплачено відповідачу 410 000 грн. 00 коп.

Так, позивач не будучи стороною вищевказаного правочину, здійснював зазначені оплати, в зв`язку з тим, що проживає з ОСОБА_2 однієї сім`єю без реєстрацію шлюбу.

При цьому, відповідач ухиляється від укладення договору купівлі-продажу квартири з терасою, оскільки, такого об`єкту в натурі не існує, будівництво нерухомості не здійснює та безпідставно користується грошовими коштами позивача. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 подала до суду позовну заяву до ТОВ «Єлецький Посад» про стягнення коштів.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.02.2023 року, у справі № 751/2519/22 позовні вимоги задоволено частково, а саме, стягнуто 1 533 330 грн. 00 коп., у решті позовних вимог, зокрема, у стягненні 410 000 грн. 00 коп. відмовлено, посилаючись на те, що решта коштів у сумі 410 000 грн. 00 коп., не підлягає стягненню з ТОВ «Єлецький Посад» на користь ОСОБА_2 , оскільки сплачені ОСОБА_1 , який не позбавлений права на звернення до відповідача або суду щодо повернення зазначених коштів.

Таким чином, враховуючи, що попередній договір № 231048 від 13.07.2021 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Єлецький Посад» в силу закону є нікчемним та не породжує жодних правових наслідків, відтак, отримані відповідачем грошові кошти від позивача підлягають поверненню, а також, інфляційні витрати та три проценти річних.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.03.2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Сторони в судове засідання не викликалися. Розгляд справи здійснювався за наявними у справі матеріалами.

27.03.2023 року від ТОВ «Єлецький Посад» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (з додатками), в якому просять в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а також, розглядати дану справу в судовому засіданні з повідомленням сторін. (а.с. 33 - 48)

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що 23.11.2021 року, між ОСОБА_2 та ТОВ «Єлецький Посад», було укладено попередній договір № ЄПП/04, щодо намірів вказаних сторін укласти в майбутньому договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 5Б/3с в 3-й секції «ЖК «Єлецький», за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що зазначені договори є діючими на даний час, та їх сторони взаємно (двосторонньо) виконують взяті на себе зобов`язання.

На виконання зазначених вище договорів ОСОБА_2 відповідно до умов попередніх договорів проводила встановлені платежі, а саме: за договором №231048 в сумі 902 330 грн. 00 коп.; за договором №231049 в сумі 970 000 грн. 00 коп. та повну оплату за договором № ЄПП/04 в сумі 71 000 грн. 00 коп., при цьому, ТОВ «Єлецький Посад» виконує будівельні роботи на об`єкті будівництва адресою: АДРЕСА_1 , з врахуванням, що таке виконання відбувається на сьогодні в умовах діючого воєнного стану.

Зазначає, що за погодженням з ОСОБА_2 зазначені вище договори попередньо укладались в простій письмовій формі, проте, між ОСОБА_2 та ТОВ «Єлецький Посад» була домовленість укласти зазначені договори в нотаріальній формі за бажанням будь-якої зі сторін при першій можливості.

Вважає, що зазначені договори, не є попередніми договорами купівлі - продажу квартири, тим більш не є договорами купівлі-продажу квартир чи об`єктів нерухомості, а є фактично змішаною формою договору, в т.ч. договору про наміри, отже, їх нотаріальне посвідчення відбувається на першу вимогу протилежної сторони без жодних заперечень з нашої.

Звертає увагу суду, що саме покупець, тобто ОСОБА_2 зобов`язалася провести оплату нотаріального посвідчення договору, а також, зобов`язалася повідомити дату такого оформлення та погодити час, чого на даний час так і не відбулось, але ТОВ «Єлецький Посад» ніколи не відмовлялось і не відмовляється, а тим більше (на даний час), наголошує на необхідності такого нотаріального посвідчення зазначених вище договорів.

Також, введення воєнного стану на території України (Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року), що згідно роз`яснень Торгово-промислової палати України (лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року), є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), вплинуло на можливість виконання зобов`язань відповідача, як суб`єкта господарювання в Україні. При цьому, на час введеного в Україні військового стану, ТОВ «Єлецький Посад» звільняється від відповідальності за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань, а термін виконання робіт відтерміновується на відповідний період його дії.

Наголошує, що саме рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.02.2023 року по справі №751/2519/22, за позовом ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів, яким позовні вимоги задоволено частково, а саме, стягнуто грошові кошти в сумі 1 533 330 грн. 00 коп., при цьому, позовна вимога в якій було відмовлено, зокрема, в частині грошових коштів в сумі 410 000 грн. 00 коп., які були сплачені ОСОБА_1 , що не позбавляє останнього права звернення до суду з окремим позовом, і стало підставою для даного позову, але на даний час, зазначене вище рішення суду першої інстанції оскаржено, отже, не набрало законної сили.

При цьому, вимога позивача про стягнення інфляційних витрат в сумі 130 692 грн. 02 коп. та 3% річних в сумі 20 003 грн. 42 коп., на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з нібито простроченням ТОВ «Єлецький Посад» грошового зобов`язання за безпідставно одержані та збережені грошові кошти від Баюн ДО, не підлягає задоволенню, оскільки, ТОВ «Єлецький Посад» не мало з ОСОБА_1 жодних договірних чи інших правовідносин. Разом з тим, ОСОБА_1 мав певні домовленості виключно з ОСОБА_2 , та не звертався до ТОВ «Єлецький Посад» з повідомленням про безпідставне отримання і утримання його грошових коштів.

Крім того, враховуючи, що справу вирішено розглядати без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, але жодних заяв представника позивача щодо часу надання доказів розрахунку витрат на професійну правову допомогу до суду не надходило і наразі це унеможливлює їх надання за порядком передбаченим ч. 8 ст. 141 ЦПК, вважає позовну вимогу щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі, безпідставною та необгрунтованою.

Суд, вивчивши клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, приходить до наступного висновку.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 6 ст. 279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Так, спрощене провадження, як з викликом, так і без виклику сторін спрямоване на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження без виклику сторін не є провадженням в якому розглядаються безспірні вимоги.

Відтак, сторони не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, надавати суду свої докази на спростування взаємних вимог та заперечень у строки визначені судом або законом, та в повній мірі користується правами, передбаченими ЦПК України.

Усі наявні у сторін докази безперешкодно можуть бути надані ними суду в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмовому провадженні).

В ухвалі Великої Палати Верховного суду від 14.05.2019 у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18), зазначено, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги предмет, підстави та характер спірних правовідносин, склад учасників справи, суд не вбачає обґрунтованих підстав для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та приходить до висновку про залишення клопотання без задоволення.

11.05.2023 року від ТОВ «Єлецький Посад» на адресу суду надійшла заява, як додаткове обґрунтування до відзиву на позовну заяву. (а.с. 50 52)

Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України (ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України).

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 13.07.2021 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Єлецький Посад» укладено попередній договір № 231048, відповідно до Розділу І якого слідує, що згідно:

п. 1.1. Сторони домовились, що за цим договором Продавець зобов`язується укласти договір купівлі-продажу Квартири з терасою (далі -основний договір), протягом 30 днів після введення будинку в експлуатацію та отримання всіх правовстановлюючих документів, а Покупець зобов`язується купити зазначену квартиру в порядку та на умовах зазначених в цьому Договорі;

п. 1.2. орієнтовна дата введення будинку в експлуатацію IV квартал 2022 року. Запланований термін введення будинку в експлуатацію, за наявності об`єктивних обставин, може бути змінено, що не є порушенням зобов`язань з боку Продавця;

п. 1.3. технічна специфікація Квартири з терасою наведена в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною даного Договору. План типового поверху на якому знаходиться Квартира з терасою наведена в Додатку № 2, що є невід`ємною частиною даного Договору;

п. 1.4. багатоквартирний житловий будинок з вбудовано-прибудованими

нежитловими приміщеннями ІІІ-ї секції ЖК Єлецький по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка перебуває в постійному користуванні, в якому після введення його в експлуатацію буде Квартира з терасою, майнові права належать Продавцю на підставі Договору № 01-22/20 від 08.09.2020 р. укладеного між ТОВ «Єлецький Посад» та комунальним підприємством «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради.

Згідно п. 2.3. Розділу ІІ вищевказаного договору Сторони погодили, всього загальна вартість Квартири з терасою становить 2 379 320 грн. 00 коп., з ПДВ.

Відповідно до п. 3.1. Розділу ІІІ Сторони погодили, що графік проведення оплати: 13.07.2021 410 000,00 грн.; 25.12.2021 492 330,00 грн.; 31.03.2022 492 330,00 грн.; 05.09.2022 984 660,00 грн., а також, п. 3.2. Розділу ІІІ, що датою оплати Покупцем ціни Квартири з терасою вважається дата зарахування коштів Покупця на поточний банківський рахунок Продавця (або в інший спосіб узгоджений сторонами) Покупець несе усі витрати, пов`язані з перерахуванням коштів на рахунок Продавця.

Пунктом 8.1 Розділу 8 даного договору встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного Виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань. (а.с. 14 19)

Також, додатком № 1 до попереднього договору № 231048 від 13.07.2023 року та додатком № 2 до попереднього договору № 231048 від 13.07.2021 року, щодо квартири 2-Г, площею 69,87 кв.м. на 5 (житловому) поверсі з терасою, встановлено технічну специфікацію квартири з терасою, план типового поверху ІІІ секції. (а.с. 20 - 21)

Відповідно копії квитанцій від 16.07.2021 року за № 57066789, ОСОБА_1 перерахував на рахунок ТОВ «Єлецький Посад», оплату за квартиру згідно договору № 231048 від 13.07.2021 року, грошові кошти в сумі 355 000 грн. 00 коп. (а.с. 11)

Згідно копії квитанцій від 19.07.2021 року за № 0.0..1, ОСОБА_1 перерахував на рахунок ТОВ «Єлецький Посад», код отримувача 43279182, предоплату згідно договору № 231048 від 13.07.2021 року, грошові кошти в сумі 55 000 грн. 00 коп. (а.с. 10)

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.02.2023 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ «Єлецький Посад» про стягнення коштів, задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Єлецький Посад» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1 533 330 (один мільйон п`ятсот тридцять три тисячі триста тридцять) грн 00 коп. У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Єлецький Посад» на користь ОСОБА_2 9 787 (дев`ять тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 82 коп. судового збору. (а.с. 54 59)

При цьому, вищевказаним рішенням суду встановлено, що відповідно нотаріально посвідченої заяви від 16.12.2022 ОСОБА_1 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 з 2010 року.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12.04.2023 року, апеляційну скаргу ТОВ «Єлецький Посад» залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2023 року залишити без змін. (а.с. 60 66)

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав обов`язків.

Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором; законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору; істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства; попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. (ч.ч. 1,4 ст. 635 ЦК України).

При цьому, суд наголошує, що норма ч. 1 ст. 635 ЦК України якою встановлено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі, є імперативною і тому додержання вимог щодо ноторіального оформлення попереднього договору є обов`язковим.

За змістом ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України).

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України, нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Вказані положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Таким чином, із системного аналізу наведених норм права випливає, що попередній договір від 13.07.2021 був обумовлений наявністю у сторін наміру щодо укладення в подальшому договору купівлі-продажу нерухомого майна, який згідно з положеннями частини першої статті 657 ЦК України підлягаює нотаріальному посвідченню.

Однак, сторони уклали такий договір у простій письмовій формі, без його нотаріального посвідчення.

Отже, вказаний договір за формою не відповідає вимогам, встановленим законом до основного договору, тому недотримання сторонами вимог щодо нотаріального посвідчення попереднього договору від 13.07.2023 року за № 231048, вказує про його нікчемність відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України.

Тобто, нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

У той же час, суд не бере до уваги посилання відповідача щодо даний попередній договір не є попереднім договором купівлі-продажу квартири, тим більше договором купівлі-продажу квартири чи об`єктів нерухомості, а є фактично змішаною формою договору, в тому числі договору про наміри, оскільки, відповідачем суду не представлено як доказів які саме змішані договори на його думку укладено, так і правового обґрунтування, яке б свідчило про те, що попередній договір фактично є договором про наміри. При цьому суд зазначає, що згідно пункту 1.1. попереднього договору від 13.072021 року за № 231048, укладеного між ТОВ «Єлецький Посад» та ОСОБА_2 , сторони домовились, що за цим договором продавець зобов`язується укласти договір купівлі-продажу квартири з терасою, протягом 30 днів після введення будинку в експлуатацію та отримання всіх правовстановлюючих документів, а покупець зобов`язується купити зазначену квартиру в порядку та на умовах зазначених в цьому договорі. Крім того, доводи відповідача про зобов`язання покупця провести оплату нотаріального посвідчення даного договору, не може свідчити про дотримання сторонами в момент укладення попереднього договору від 13.07.2021 року за № 231048, вимог законодавства щодо їх ноторіального посвідчення.

Отже, враховуючи те, що грошові кошти у розмірі 410 000 грн. 00 коп., які були перераховані позивачем, як членом родини покупця ОСОБА_2 на рахунок відповідача, за попереднім договором купівлі-продажу нерухомості від 13.07.2021 за № 231048, укладеного між ТОВ «Єлецький Посад» та ОСОБА_2 , який в силу закону є нікчемним та не створює юридичних наслідків для його сторін, суд дійшов висновку, що вказані кошти підлягають поверненню ОСОБА_1 .

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу.

Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості.

Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

При цьому, предметом позову у цій справі є також стягнення на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних витрат за період з 01.08.2021 року по 31.01.2023 року в сумах 355 000 грн. 00 коп., 55 000 грн. 00 коп., а також, 3 % річних за період з 17.07.2021 року по 02.03.2023 року в сумі 355 000 грн. 00 коп. та за період з 20.07.2021 року по 02.03.2023 року в сумі 55 000 грн. 00 коп., за наслідками нікчемності в силу закону попереднього договору від 13.07.2021 року за № 231048 укладеного між ТОВ «Єлецький Посад» та ОСОБА_2 .

Положення ст. 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правових позицій, викладеними в постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 308/8645/15цс, від 05.12.2018 у справі № 589/2800/15-ц, від 14.09.2021 року у справі № 902/1023/19 щодо підстав виникнення зобов`язальних правовідносин, зокрема, що за змістом статті 11 ЦК України зобов`язальні правовідносини виникають з актів цивільного законодавства.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року у справі № 285/3536/20.

У той же час, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб.

У подальшому, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, та Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Отже, воєнний стан на території України діє на даний час щонайменше до 18 серпня 2023 року.

При цьому, п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦПК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тобто, інфляційні витрати та 3% річних, нараховані на підставі ст. 625 ЦПК України підлягають стягненню лише до 23 лютого 2022 року включно, так як такі суми на підставі вищевказаних положень закону у судовому порядку стягненню не підлягають.

Таким чином, враховуючи те, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Єлецький Посад» відсутні будь-які договірні зобов`язання, а також, беручи до уваги дію на території України з 23.02.2022 року, яка триває і на даний час мораторію щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних, суд дійшов висновку про відсутність підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відтак, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме, стягнення з відповідача ТОВ «Єлецький Посад» на користь позивача грошових коштів в розмірі 410 000 грн. 00 коп., які були перераховані позивачем на рахунок відповідача, за попереднім договором купівлі-продажу нерухомості від 13.07.2021 за № 231048, укладеного між ТОВ «Єлецький Посад» та ОСОБА_2 .

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 5 606 грн. 96 коп. (а.с. 12 - 13). Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 4 100 грн. 00 коп. (410 000 грн. 00 коп. * 5 606 грн. 96 коп. / 560 695 грн. 44 коп.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 174, 263, 279, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 6, 11, 203, 220, 216, 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 626, 635, 640, 655, 657, 1212 ЦК України,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлецький Посад», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлецький Посад» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 410 000 (чотириста десять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлецький Посад» на користь ОСОБА_1 - 4 100 (чотири тисячі сто) грн. 96 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлецький Посад» (місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, буд. 11 А, ).

Повний текст рішення суду виготовлений 13.05.2023 року.

Суддя О. Г. Деркач