Справа № 461/6277/14-ц
Провадження № 6/461/394/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року. м. Львів.

Галицький районний суду м. Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Пахолко Д.О.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові заяву адвоката Стасишина Романа Мироновича в інтересах ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Вимоги заяви мотивує тим, що рішенням Державної Прикордонної служби України від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_3 було відмовлено у виїзді з України з причини наявності в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей про те, що стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2014 року тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним, покладених на нього зобов`язань за виконачим листом Личаківського районного суду м. Львова.№2-201/11 від 11.04.2011 року. Заявник вважає, що обставини, які стали підставою для застосування до ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України на сьогоднішній день перестали існувати та підлягають скасуванню.

Адвокат Стасишиним Р.М. зазначає, що звертався з адвокатськими запитами до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.11.2023 року.

20.11.2023 року надійшла відповідь на адвокатський запит від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області, де зазначено про те, що виконавче провадження № 41766197 щодо виконання виконавчого листа № 2-201/11 виданого 11.04.2011 Личаківським районним судом м. Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним Договором від 23.06.2008 р. в розмірі 1 249 762,13 доларів США, що на день розгляду справи згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 9 912 738,28 грн. та 1 700,00 грн. судового збору та 250,00 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, по якому 30.07.2014 державним виконавцем, керуючись пунктом 7 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент проведення виконавчих дій) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, а також виконавче провадження № 46368502 щодо виконання виконавчого листа № 2-201/11 виданого 11.04.2011 Личаківським районним судом м. Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором від 23.06.2008 р. в розмірі 1 249 762,13 доларів США, що на день розгляду справи згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 9 912 738,28 грн. та 1 700,00 грн. судового збору та 250,00 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, по якому 30.07.2014 державним виконавцем, керуючись пунктом 7 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент проведення виконавчих дій) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Інформації про хід виконання виконавчого провадження та копії матеріалів виконавчих проваджень надати не має можливості, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено.

08.11.2023 року надійшла відповідь від Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, де повідомлено, що згідно з базою даних АСВП у відділі відсутні виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-201/11 виданого Личаківським районним судом м. Львова від 11.04.2011 р. про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ВТВ Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1249762, 13 доларів США та станом на 04.11.2021 р. на виконання не надходили.

Оскільки виконавче провадження щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2 завершено в 2015 році, на теперішній час примусове виконання судового рішення стосовно боржника ОСОБА_6 не здійснюється, тому вважає, що відсутні правові підстави для обмеження останнього у праві виїзду за межі території України. Також зазначив, що вказані обмеження мають тимчасовий характер, однак такі вже діють біля восьми років не зважаючи на те, що виконавче провадження завершено в 2015 році.

За таких обставин, оскільки щодо ОСОБА_2 примусово рішення суду не виконується, відсутні обставини, що свідчать про те, що боржник ухиляється від його виконання, а тому просить заяву задовольнити.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги заяви підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах заяви та просить таку задовольнити.

Державний виконавець не з`явився у судове засідання, про причину неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи.

Суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, які є достатніми для прийняття рішення.

Судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2014 року подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Германчука Романа Васильовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 без вилучення паспортного документа, до виконання нею, покладених на неї зобов`язань по виконавчому листі №2-201/11 від 11.04.2011 року Личаківським районним судом м. Львова.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) нині діючим Цивільним процесуальним кодексом України передбачені у Розділі VІ, норма статті 441 якого регулює тимчасове обмеження у праві виїзді за межі України.

Відповідно до положень статті 441 ЦПК суд може скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (ч.5); суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця (ч.6); за результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (ч.7); відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (ч.8).

Стаття 441 ЦПК України, що діє на час розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Статтею 6 зазначеного закону встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Так, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли громадянин ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

У справі «Soeringvs UK» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

За таких обставин, зважаючи на те, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є спеціальною нормою, що застосовується на стадії виконання судових рішень.

Заявник не надав відомості, що рішення суду ним виконано.

Також, суду не надано копії постанови про повернення виконавчого документу стягувачу. Заявник зазначає, що відповідно копії матеріалів виконавчих проваджень надати не має можливості, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено, однак при знищенні матеріалів виконавчого провадження постанови державних виконавців мають бути збережені.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що наразі відсутні підстави для скасування, накладеного судовим рішенням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 у виконавчому провадженні, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відпали підстави у зв`язку з наявністю яких було застосовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, а тому у задоволенні заяви слід відмовити за безпідставністю.

Роз`яснити заявнику, що ч. 8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 441 ЦПК України суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Стасишина Романа Мироновича в інтересах ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошено 25.12.2023 року о 15 год. 45 хв.

Суддя О.Р. Юрків.