КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 381/1440/15-ц (381/4108/23)
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Ржанова Олексія Дмитровича на ухвалу судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2023 року про повернення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новгород-Сіверського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Целіщева Андрія Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_3 ,

встановив:

у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості боржника за виконавчим провадженням №48295460 від 30 червня 2023 року, виконаний державним виконавцем Новгород-Сіверського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Целіщевим А.О., зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням розрахунку від 6 червня 2022 року, визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення штрафу та стягнути з державного виконавця на його користь стягнений виконавчий збір.

Мотивуючи вимоги, скаржник зазначив, що по відкритому виконавчому провадженню про стягнення заборгованості по сплаті аліментів за ним рахувалася переплата. Проте, державним виконавцем, в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», здійснено перерахунок його заборгованості на підставі копій банківських документів, наданих стягувачем, що є неправомірним, а тому підлягає скасуванню і постанова про накладення штрафу на боржника.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2023 року скаргу повернуто без розгляду.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ржанов О.Д. просить ухвалу суду скасувати та передати справу до Фастівського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, оскільки при зверненні до суду зі скаргою ОСОБА_1 було долучено копію квитанції про направлення та доставку скарги з доданими документами до зареєстрованого електронного кабінету Новгород-Сіверського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), а тому висновок суду першої інстанції про відсутність доказів направлення скарги сторонам спростовується доданими до скарги документами.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення скарги розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи скаргу без розгляду, суддя виходив з того, що при зверненні до суду зі скаргою, скаржником не долучено доказів направлення копії скарги разом з додатками державному виконавцю, що зумовлює застосування наслідків, передбачених ч. 4 ст. 183 Цивільного процесуального кодексу України

Колегія суддів не погоджується з таким висновком судді, оскільки він не відповідає матеріалам справи і не ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження). Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

В переліку додатків до скарги на дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості, зокрема у пункті 7 представник скаржника - адвокат Ржанов О.Д. зазначив про надання доказу направлення скарги стягувачу, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, складеного працівником АТ «Укрпошта» (с.с.11), а у пункті 9 зазначив про надання квитанції про надсилання стороні - Новгород-Сіверського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується квитанцією №228803 від 8 вересня 2023 року (с.с.22-23).

За таких обставин, висновок судді про ненадання ОСОБА_1 доказів на підтвердження надіслання скарги разом з додатками іншим учасникам справи, а саме Новгород-Сіверському відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), є безпідставними.

Крім того, колегія суддів завертає увагу суду першої інстанції на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року, справа № 569/13154/20, зазначено: «Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом…»

Ураховуючи викладене, суд у порушення вказаних вище вимог процесуального законодавства не звернув уваги на те, що вимоги частини другої статті 183 параграфу 2 «Заяви з процесуальних питань» глави 1 розділу ІІІ «Позовне провадження» не регулюють порядок подання скарг, звернення з якими відбувається відповідно до розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність виконавця є формою звернення за судовим захистом на стадії виконання судового рішення, тому до скарги, яка подається відповідно до статті 447 ЦПК України, застосовуються загальні вимоги (правила) щодо форми та змісту позовної заяви, а не правила, які процесуальний закон визначив для заяв з процесуальних питань (стаття 182 ЦПК України).

Це пояснюється тим, що розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ, а тому, до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави, а не її повернення.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 17 лютого 2021 року у справі № 569/13160/20, від 10 березня 2021 року у справі № 766/17333/20-ц.

Зазначений правий висновок Верховного Суду безпідставно не був врахований судом першої інстанції, а тому повертаючи скаргу заявнику, суддя першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, а саме статтю 183 ЦПК України, яка не підлягала застосуванню, та помилково повернув заявнику скаргу на дії державного виконавця з підстав ненадання доказів направлення скарги іншим учасникам процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що ухвала про повернення скарги без розгляду постановлена суддею з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Ржанова Олексія Дмитровича на ухвалу судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2023 року задовольнити.

Ухвалу судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2023 року скасувати, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новгород-Сіверського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Целіщева Андрія Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_3 , направити до Фастівського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук