ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5047/23 Справа № 191/1024/22 Суддя у 1-й інстанції - Костеленко Я.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 191/1024/22

Номер провадження 22-ц/803/5047/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року головуючого судді Костеленко Я.Ю. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що на підставі рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року з нього стягнуто аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Також, на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року з нього стягнуто аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Загальний розмір аліментів, який стягується з нього на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , перевищує половину його заробітної плати, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Згідно до довідки № 20/05-3 від 20 травня 2022 його посадовий оклад, згідно штатного розкладу, становить 6 600 грн. Його матеріальний стан не дає можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який визначено судом, та одночасно сплачувати комунальні платежі, купувати собі їжу та інше. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України та запровадженням воєнного стану, в даний час істотно змінилося його матеріальне становище (зменшилися доходи), а також, та обставина, що розмір відрахувань перевищує сімдесят відсотків, він змушений звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області № 178/781/20 від 23 жовтня 2020 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця та зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області №191/139/21 від 27 квітня 2021 року на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність рішення суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його матеріального стану, а наявність сина, на користь якого стягуються аліменти, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідач ОСОБА_3 не скористалась своїм правом на надання відзиву, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; справи що виникають з трудових відносин; справи про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи викладене, вказана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам оскаржуване рішення суду відповідає .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 15 серпня 2018 року та серії НОМЕР_2 від 12 січня 2021 року відповідно.

На підставі виконавчого листа № 178/781/20, виданого 23 жовтня 2020 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, постановою старшого державного виконавця Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Драганом О.Є. від 08 лютого 2022 року у виконавчому провадженні ВП № 63504420 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 ,який отримує дохід в ТОВ «Компанія «Максімет».

Заочним рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року в справі № 191/139/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку(доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Відповідно до довідки ТОВ «Компанія «Максімет» від 20 травня 2022 року №20/05-3 ОСОБА_1 працює у ТОВ «Компанія «Максімет» водієм навантажувача з 01 лютого 2022 року з посадовим окладом згідно штатного розкладу у розмірі 6600 грн. (наказ № 31/01-02 від 31 січня 2022 року).

20 травня 2022 року перераховано аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі 7969,50 грн, заборгованість за ВП №63203884 становить 10855,21 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України. Належних та допустимих доказів того, що із моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано. Судом враховано, що позивач є працездатною особою, не є інвалідом, має можливість заробляти на життя своєю працею та зменшення розміру стягнутих аліментів вплине негативно на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При цьому, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, скаржник зазначає, що його майновий стан не дає можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, що визначний судом, загальний розмір аліментів, який з нього стягується, перевищує половину його заробітної плати, яка складає 6600 грн.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено з матеріалів справи, з позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме, доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, з ОСОБА_1 стягуються аліменти з загального розміру заробітної плати позивача, що не є порушенням ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Тому, доводи скаржника, що загальний розмір аліментів перевищує половину його заробітної плати, є безпідставними.

Посилання скаржника на те, що судом не враховано, що його матеріальний стан на даний час, який не дає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі та сплачувати комунальні платежі, купувати їжу, ліки тощо, що у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та запровадження воєнного стану, істотно змінилося його матеріальне становище, тобто, зменшилися доходи, матеріалами справи не підтверджені.

В матеріалах даної справи відсутні будь-які відомості щодо розміру доходу позивача та його майнового стану на час ухвалення рішень про стягнення з нього аліментів, що унеможливлює встановлення судом обставини щодо погіршення майнового стану позивача.

Натомість, вбачається тільки працевлаштування позивача з 01 лютого 2022 року у ТОВ «Компанія «Максімет» по теперішній час (а.с.11,12 ).

Також, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності або відсутності у нього інших доходів, наявності або відсутності у нього нерухомого або рухомого майна, що не надає суду можливості оцінити його майновий стан,в тому числі погіршення майнового стану .

Висновки суду першої інстанції, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України, відповідають фактичним обставинам справи, дослідженим матеріалам справи, а доводи апеляційної скарги правильності таких висновків не спростовують.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладених висновків, враховуючи, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам законності та обґрунтованості, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат,відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України,не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: