Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 295/14589/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 лютого 2023 року, ухваленого під головуванням судді Кузнєцова Д.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ТОВ «Авентус Україна» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 2286544 про надання споживчого кредиту від 18.04.2020 у сумі 16 110 та судовий збір у розмірі 2 270 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 18.04.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2286544 про надання споживчого кредиту, згідно якого Товариство надало відповідачу кошти в розмірі 5 000 грн на умовах встановлених договором. Порядок укладення договорів встановлений Правилами, відповідно до яких клієнт обирає бажані умови кредитування, в тому числі суму та строк і здійснює реєстрацію на веб-сайті Товариства. Після укладення кредитного договору у електронній формі ТОВ «Авентус Україна» надає клієнту кредит шляхом безготівкового перерахування коштів через платіжного провайдера на банківську карту клієнта. Грошові кошти було перераховано на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 MasterCard Monobank, яку останньою вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією Інформаційної довідки платіжного провайдера ТОВ ФК «Вей фор пей». Згідно кредитного договору сторони погодили істотні умови договору, а саме: сума кредиту 5 000,00 грн. (п. 1.3.); строк договору - 28 днів (п. 1.4.); процентна ставка: знижена процентна ставка становить 0,95% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п. 1.5.1.). Стандартна процента ставка становить 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови, зазначені в пп. 1.5.1. договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1- 4.6 цього договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 част. 1 статті 1048 Цивільного кодексу України (п. 1.5.2.). Товариство належним чином виконало свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, та здійснило перерахунок коштів на вказані ОСОБА_1 в заявці реквізити банківської картки, однак відповідачем належним чином не було виконано договірні зобов`язання, а саме не повернуто кошти в строк та на умовах, встановлених кредитним договором, та не сплачено проценти за користування кредитними коштами, в результаті чого станом на момент подання позовної заяви заборгованість становить 16 110 грн., у тому числі: 5 000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11 110 грн. заборгованість за невиплаченими відсотками за користування кредитними коштами. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02 лютого 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованість за договором №2286544 про надання споживчого кредиту від 18 квітня 2020 року у розмірі 7 560 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на користь ОСОБА_1 2 145,46 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.03.2023 виправлено в четвертому абзаці резолютивної частини рішення суду від 02.02.2023 року у справі №295/14589/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором допущену арифметичну помилку та викладено його в наступній редакції: «Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на користь ОСОБА_1 2 615,11 грн. витрат на професійну правничу допомогу».

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «Авентус Україна», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в цій частині. Також просить рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 лютого 2023 року скасувати у частині задоволених витрат на професійну правничу допомогу та стягнути сплачений позивачем судових збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини та неправильно оцінено докази, що мають значення для справи. Вказує, що інформація яка є необхідна клієнту для прийняття обгрунтованого рішення стосовно отримання кредиту є розміщеною Товариством на власному веб-сайті та є повною, актуальною, безоплатною та доступною для самостійного ознайомлення та містить всі необхідні відомості, що передбачені вимогами чинного законодавства. Для підтвердження повної обізнаності та згоди з усіма істотними умовами Кредитного договору та ознайомлення з Правилами прийняття пропозиції свідчить натиснута відповідачем кнопка «Погоджуюсь» в Особистому кабінету, після чого Товариством було надіслано для ОСОБА_1 засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-коду, який вона ввела та цим самим підтвердила підписання Кредитного договору згідно Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, відповідачу було відомо що таке кредитування здійснюється за процентною ставкою, що складає 1,9% в день з дня вчинення продовження терміну дії договору і застосовується у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Згідно змісту договору сторони дійшли згоди щодо всіх його істотних умов договору. 06.05.2020 ОСОБА_1 було ініційовано продовження строку користування кредитом до 03.06.2020 шляхом вибору в Особистому кабінеті опції «Продовжити кредит» з натисканням відповідної клавіші та з одночасним ініціюванням платежу на користь Товариства у розмірі суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. У зв`язку з продовженням відповідачем строку користування кредитом, застосування зниженої процентної ставки було відмінено та нарахування процентів в подальшому здійснювалось за стандартною процентною ставкою. Посилається на лист Верховного Суду України «Аналіз практики застосування ст.625 ЦК України в цивільному судочинстві» від 01.07.2014. Вказує про необхідність застосування до спірних правовідносин позицію Верховного Суду у справі №913/11/18 від 13.12.2018, за змістом якої проценти можуть нараховуватися до повного погашення заборгованості.

Також зазначає, що надані відповідачем як докази оплати професійної правничої допомоги квитанції не є належними доказами, що підтверджують надання правничої допомоги, оскільки не містять відповідних реквізитів. Витрачений час адвоката, згідно опису робіт, є недоведений та не узгоджується з матеріалами справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.04.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 2286544 про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п.1.1 договору його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.

Згідно з п.1.2. договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Сума кредиту (загальний розмір) складає 5 000,00 грн., тип кредиту кредит (п.1.3 договору). Строк кредиту 28 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору (п.1.4).

Відповідно до п.1.5 договору, тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить:

1.5.1. Знижена процентна ставка 0,95 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 цього договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку.

1.5.2. Стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовуються:

- у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4. цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в пп.1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; та

- у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього договору; та

- у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України.

Згідно п.2.1. договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Порядок обчислення (нарахування) процентів, порядок зміни процентів врегульовано розділом 3 договору. Так, п.3.1 передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Пунктом 3.2 договору визначено, що до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у п.1.4 договору, відбулася пролонгація строку кредиту, відповідно до Розділу 4 договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюються за один день.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем.

Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №2286544 від 18.04.2020 є графіком платежів, за змістом якого: дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 16.05.2020; сума кредиту 5000,00 грн.; сума нарахованих процентів 1 330,00 грн.; разом до оплати 6 330,00 грн (а.с.9).

Передувало укладенню договору підписання позичальником паспорту споживчого кредиту, копія якого надана позивачем до позовної заяви разом із Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (а.с.10-11, 12-19).

Згідно картки обліку договору №2286544 від 18.04.2020 ОСОБА_1 за період із 18.04.2020 по 29.10.2021, основний борг становить 5000,00 грн; проценти 11 110,00 грн (а.с.20-22).

Частково задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив із того, що зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору з додатком до нього та паспортом споживчого кредиту: строк кредитування встановлено 28 днів, тобто до 16 травня 2020 року, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 6 330,00 грн. за зниженою ставкою, 7 660,00 грн. за стандартною ставкою. В той же час, позивачем нараховано заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 11 110,00 гривень, тобто поза межами 28-денного строку кредитування. Представник позивача посилався на пролонгацію кредитного договору на підставі п. 4.2 4.5 кредитного договору, проте така пролонгація за означеними умовами договору мала здійснюватися шляхом погодження кредитодавцем відповідної пропозиції (оферти) позичальника, що надійшла до закінчення строку кредитування, докази чого в матеріалах справи відсутні. Таким чином, не підлягають застосуванню і положення п. 1.5.2 кредитного договору, оскільки строк кредитування кредитом не було пролонговано. У свою чергу, закінчення строку користування кредитом не припинило зобов`язання сторін, зокрема відповідача в частині повернення заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом протягом передбаченого договором строку кредитування за стандартною процентною ставкою.

Апеляційний суд переглядаючи оскаржуване судове рішення, в межах доводів апеляційної скарги, із такими висновками суду першої інстанції, погоджується з таких підстав.

За змістом частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч.2 ст.1050ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку.

У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. При цьому суд першої інстанції обгрунтовано послався на правові позиці Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04.07.2018 по справі №310/11534/13-ц, від 04.06.2019 по справі №916/190/18, від 08.11.2019 по справі №127/15672/16-ц, від 23.06.2020 по справі №536/1841/15-ц, від 26.01.2021 по справі №522/1528/15-ц.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору з додатком до нього, строк кредитування встановлено 28 днів, тобто до 18.04.2020, і за спливом цього строку позичальник зобов`язалась повернути кредит за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн. та проценти в розмірі 2 660 грн.

В той же час, позивачем нараховано заборгованість за процентами по користуванню кредитом за стандартною ставкою в розмірі 8 450,00 грн. із розрахунку: 95,00 грн. х 90 днів, тобто поза межами тридцятиденного строку кредитування.

Обґрунтовуючи права вимоги за процентами, у тому числі, їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості, ТОВ «Авентус України» посилається на п.1.5.2 кредитного договору, яким погоджено стандартну процентну ставку 1,90% від суми кредиту, що застосовується, у тому числі, у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1ст.1048ЦК України.

Між тим, у цьому пункті не зазначається, що до вказаного періоду прострочення протягом 90 календарних днів належить період поза межами строку кредитування.

Колегія суддів зазначає, що п. 3.1 договору споживчого кредиту, який знаходиться у загальному розділі, та яким регламентовано порядок обчислення (нарахування) процентів та порядок зміни процентів та яким узгоджено здійснення нарахування відсотків, зокрема, протягом 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, також не передбачає правомочностей кредитодавця щодо стягнення процентів після припинення строку кредитування.

На те, що даним договором не врегульовані відносини щодо стягнення процентів після припинення строку кредитування вказує пункт 3.2, відповідно до якого до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до Розділу 4 договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів.

Тому пункт 3.1 договору не унормовує порядку нарахування процентів поза межами дії строку кредитування, а лише надає право кредитодавцю нараховувати проценти протягом 90 календарних днів з дня виникнення простроченої заборгованості, яка може виникнути у разі пролонгації договору на новий строк, чого між сторонами у цій справі не відбулось.

Установивши викладене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що не підлягають стягненню проценти за користування кредитом, нарахованими поза межами строку кредитування. Такі висновки суду ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах справи та нормах матеріального права, правильно застосованих до спірних правовідносинах.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та зводяться до довільного трактування норм права на власну користь. Посилання позивача на погодження сторонами зобов`язання сплати процентів поза межами строку договору як плату за користування кредитом (абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України), а не міру відповідальності споживача (ст.625 ЦК України) спростовуються змістом договору про споживче кредитування та є спробою кредитора уникнути виконання вимог Закону України №533-ІХ від 17.03.2020.

Наведена позивачем у доводах апеляційної скарги позиція Верховного Суду у справі №913/11/18 від 13.12.2018 застосуванню не підлягає, оскільки містить висновок, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін за цим договором та не позбавляє Банк права на отримання належних йому процентів за користування кредитом до повного погашення заборгованості. Тобто сформований з відмінних правовідносин.

Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними підставам позову та не спростовують природу зобов`язання та підстави нарахування відсотків у межах строку дії договору та після його закінчення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору і витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження наданих адвокатом послуг відповідачем надано копію договору про надання правової допомоги № 24-09/2022 від 24.09.2022. Пунктом 3.1 договору про надання правової допомоги передбачено, що гонорар адвоката при наданні правової допомоги за даним договором встановлюється у фіксованому розмірі та складає 6 000 грн. Клієнт сплачує адвокату гонорар двома частинами: 3 000 грн. до 5 жовтня 2022 року та залишок в розмірі 3 000 грн. до 5 листопада 2022 року (п. 3.2 договору) (а.с.142-143).

Із опису наданих адвокатом послуг слідує, що адвокат Земляков О.А. здійснював ознайомлення з матеріалами справи 1,5 год, складання та направлення до суду заяви про перегляд заочного рішення 4 год, складання та направлення до суду заяви від 02.11.2022 про участь в судовому засідання в режимі відеоконференції 0,5 год, складання та направлення до суду заяви від 28.11.2022 про участь в судовому засідання в режимі відеоконференції 0,5 год, складання та направлення до суду заяви від 04.01.2023 про участь в судовому засідання в режимі відеоконференції 0,5 год, складання та направлення до суду та позивачу відзив на позовну заяву, - 2 год, участь в судовому засіданні 19.01.2023 0,5 год, ознайомлення з відповіддю на відзив 1 година, складання та направлення до суду та позивачу заперечення проти відповіді на відзив 4 години. Всього: 14,5 год (а.с. 144).

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу надано копії квитанцій №0.0..1 від 03.10.2022 року та №0.0..1 від 02.11.2022 року.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповіді на відзив ТОВ «Авентус Україна» зазначило, що заявлені відповідачем витрати на правничу допомогу є безпідставними та завищеними, з огляду на що не підлягають стягненню. Отже позивач фактично заявив клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

З огляду на зазначене, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, та виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (юридичне консультування, вивчення судової практики, підготовка процесуальних документів, направлення адвокатських запитів, участь у судових засіданнях), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 2 615,11 грн.

Посилання в апеляційній скарзі позивача на відсутність у дублікатах квитанцій про оплату судових витрат необхідних реквізитів колегія суддів вважає необгрутнованим, оскільки це спростовується матеріалами справи (а.с. 145,146).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді