ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 355/812/21

провадження № 61-5825св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача Грушицького А. І.,

суддів Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Ситнік О. М.,

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)Беднарська Юлія Петрівна,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Борисової О. В., Левенця Б. Б., Ратнікової В. М.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Юлії Петрівни, боржник - ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог скарги

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Ю. П.

Скарга мотивована тим, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 14 січня 2022 року у справі № 355/812/21 змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2016 року у справі № 2/355/1161/16-ц; стягнено

з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати набрання рішенням законної сили.

На підставі виконавчого листа від 14 березня 2022 року державним виконавцем Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарською Ю. П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 11 липня 2022 року.

27 грудня 2022 року ОСОБА_1 за порадою державного виконавця Беднарської Ю. П. написала розписку про те, що вона отримала від боржника грошову суму у розмірі 33 029,37 грн.

13 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця Беднарської Ю. П. із заявою про відкликання розписки від 27 грудня 2022 року.

У відповіді начальника Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Старенького М. І. від 18 січня 2023 року повідомлено про відсутність підстав для визнання розписки недійсною, а тому у зв`язку з тим, що боржник не має заборгованості зі сплати аліментів, державним виконавцем Беднарською Ю. П. 27 грудня 2022 року було винесено постанову про зняття арешту з рахунків ОСОБА_2 та скасовано всі тимчасові обмеження.

Указані дії державного виконавця, на думку ОСОБА_1, є протиправними та незаконними, що призвело до введення стягувача у скрутне матеріальне становище, у зв`язку з чим заявник просила суд: визнати дії державного виконавця Баришівського відділу державної виконавчої служби

у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Ю. П. неправомірними; зобов`язати державного виконавця здійснити повторне проведення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів за період із 01 січня 2017 року до 27 грудня 2022 року в межах виконавчого провадження № 69381668; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 16 лютого

2023 року у складі судді Червонописького В. С. відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що факт написання та наявність розписки, з якої вбачається, що боржник надав стягувачеві в рахунок стягнення аліментів кошти у розмірі 33 029,37 грн, свідчить про виконання боржником рішення суду щодо сплати аліментів.

Державний виконавець відповідно до своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», не наділений повноваженнями з`ясовувати обставини написання розписок про отримання коштів у рахунок погашення боргу, зокрема встановлювати їх безгрошовість та факт написання їх під тиском чи з погрозами насильства. При цьому заявником не надано до суду будь-яких доказів про вручення підозри чи обвинувального акта або вироку, який набрав законної сили, щодо написання стягувачем розписки під тиском.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись із ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 16 лютого 2023 року, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_4 засобами електронного зв`язку оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2023 року у складі судді-доповідача Борисової О. В. апеляційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом двадцяти днів із дня вручення копії ухвали, а саме: для надання до Київського апеляційного суду оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 536,80 грн та копій апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Борисової О. В., Левенця Б. Б., Ратнікової В. М. апеляційну скаргу визнано неподаною та повернено скаржнику.

Ухвала про повернення апеляційної скарги мотивована тим, що 27 березня

2023 року від представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 16 березня 2023 року надійшла заява, до якої була додана квитанція про сплату судового збору

у розмірі 536,80 грн.

Разом із тим, до наданої ОСОБА_4 заяви у порушення вимог пункту 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України не було долучено копій апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

У зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та неусуненням недоліків у повному обсязі, апеляційна скарга у порядку статті 185 ЦПК України підлягає поверненню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

23 квітня 2023 року ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Баришівського районного суду Київської області.

У травні 2023 року справа № 355/812/21 надійшла до Верховного Суду.

16 травня 2023 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 12 грудня 2023 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петров Є. В., Ситнік О. М.,

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 , як на підставу касаційного оскарження судового рішення посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

На думку заявника, суд апеляційної інстанції помилково не застосував положення статті 43 ЦПК України, що призвело до порушення права особи на доступ до суду.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 16 березня

2023 року про залишення апеляційної скарги без руху заявником було долучено квитанцію про сплату судового збору. У свою чергу при подачі апеляційної скарги до неї було долучено докази про направлення апеляційної скарги з додатками для учасників справи: опис і квитанції про оплату та відправлення поштової кореспонденції, що свідчить про дотримання заявником вимог щодо подачі та форми апеляційної скарги, зокрема, частини сьомої статті 43 ЦПК України у редакції, чинній на момент звернення до суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Висновок апеляційного суду про необхідність подачі до суду копій апеляційної скарги для інших учасників справи у паперовому вигляді суперечить нормам процесуального права та порушує право особи на доступ до суду.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 до Верховного Суду не надходив.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду не відповідає вказаним вимогам закону.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та статті 10 ЦПК України зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий

і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним

і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд із прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що у пункті 1 статті

6 Конвенції закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції,

з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE,

№ 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті

6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Україна як учасниця зазначеної Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно зі статтею 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі

у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею

353 цього Кодексу.

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця (пункт 27 частини першої статті 353 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Разом із тим, частинами сьомою, восьмою статті 43 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній на момент звернення до суду з апеляційною скаргою) регламентовано, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до частини дев`ятої статті 43 ЦПК України якщо позов, апеляційна, касаційна скарга подані до суду в електронній формі, позивач, особа, яка подала скаргу, мають подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі.

Законодавцем на момент звернення заявника у цій справі з апеляційною скаргою допускалося подання фізичною особою нарівні з паперовою формою, зокрема, апеляційних скарг в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним кваліфікованим електронним підписом учасника справи та подання такого документу через підсистеми «Електронний суд» та «Електронний кабінет», або з використанням офіційної електронної адреси із засвідченням кваліфікованим електронним підписом.

Звернення фізичної особи до суду через офіційну електронну адресу суду з процесуальним електронним документом, який підписаний електронним цифровим підписом, є належним та правомірним способом безпосереднього звернення до суду, що ототожнюється із безпосереднім зверненням до суду через канцелярію або традиційними засобами поштового зв`язку і має кваліфікуватися саме як безпосереднє звернення до суду.

У справі, що переглядається, при залишенні апеляційної скарги без руху апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 , не додав до апеляційної скарги оригіналу квитанції про сплату судового збору, а також копій скарги разом із додатками відповідно до кількості учасників справи та запропонував позивачеві направити до Київського апеляційного суду копії апеляційної скарги у паперовій формі відповідно до кількості учасників справи.

27 березня 2023 року від представника стягувача ОСОБА_1

ОСОБА_4 на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 16 березня 2023 року надійшла заява, до якої була додана квитанція про сплату судового збору у розмірі 536,80 грн.

Апеляційна скарга та заява про усунення недоліків були подані до апеляційного суду в електронній формі зі скріпленням кваліфікованим електронним підписом представника. До апеляційної скарги було долучено докази про направлення апеляційної скарги з додатками для учасників справи, а саме: опис і квитанції про оплату та відправлення поштової кореспонденції (а. с. 163 - 167), що свідчить про дотримання заявником вимог частини сьомої статті 43 ЦПК України у редакції, чинній на момент звернення до суду з апеляційною скаргою.

У свою чергу, апеляційний суд не звернув увагу на вказане та не врахував, що заявник виконав вимоги процесуального закону про направлення апеляційної скарги з додатками для учасників справи.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції.

За умови обмеження реалізації права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження судового рішення, ухвала апеляційного суду не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа - передачі для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Щодо клопотання про долучення письмових доказів

03 грудня 2023 року ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із клопотанням про долучення письмових доказів на обґрунтування поданої касаційної скарги.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ураховуючи зазначені положення статті 400 ЦПК України, у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави для прийняття нових письмових доказів та долучення їх до матеріалів цивільної справи на стадії перегляду справи в касаційному порядку.

Таким чином, суд касаційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання представника заявника про долучення нових доказів до матеріалів справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала апеляційного суду - скасуванню

з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. І. Грушицький

Судді С. О. Карпенко

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

О. М. Ситнік