ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1250/22Головуючий у 1-й інстанції Німко Н.П.
Провадження № 22-ц/817/560/23 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар - Панькевич Т.І.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Завацького В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 березня 2023 року, ухвалене суддею Німко Н.П. у цивільній справі №593/1250/22 за позовом ОСОБА_1 до Саранчуківської сільської ради, третя особа Бережанська нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позивачка звернулась до Бережанської державної нотаріальної контори, однак постановою державного нотаріуса Гетьман І.М. від 27 липня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із ненаданням правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Позивачка вказує, що її мати ОСОБА_2 купила вищевказаний житловий будинок у ОСОБА_3 30 січня 2003 року, оплативши останній 550,00 доларів США. Передача грошей відбувалась у присутності сільського голови Мигдаль Михайла Петровича, депутата Мечищівської сільської ради Пасічник Ольги Миколаївни та та працівника сільської ради ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним документом. ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яким належав даний будинок. Інші документи у позивачки відсутні.

Зважаючи на вищенаведене, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Вказує, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, оскільки її матір - ОСОБА_2 набула право власності на спірний будинок, однак не здійснила державну реєстрацію права власності у встановленому законом порядку, але ним користувалась протягом життя. Отже, спадкодавець набула право власності на житловий будинок, а тому до ОСОБА_1 перейшло таке право в порядку спадкування за заповітом. Жодних доказів чи документів про те, що спірний будинок належить іншим особам, суду не надано та судом не здобуто.

У відзиві на апеляційну скаргу Саранчуківська сільська рада просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та здійснювати апеляційний розгляд без участі їх представника. Вказує, що ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів про те, що спірний будинок належав її матері. А тому відсутні підстави для задоволення її позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Завацького В.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 .

26 квітня 2001 року ОСОБА_2 склала заповіт, за яким заповіла все належне їй майно ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №87/02-31 від 27 липня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у звязку з неподанням правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві.

На підтвердження належності на праві власності ОСОБА_2 житлового будинку по АДРЕСА_1 , позивачка надала суду ксерокопію документу без назви, складеного 30 січня 2003 року у с.Мечищів (а.с.11) та підписаного сільським головою Мигдаль М.П., депутатом с/ради Пасічник О.М., працівником с/ради ОСОБА_7 , гром.с.Мечищів ОСОБА_2 , ОСОБА_8 .

Із змісту вказаного документу вбачається, що в присутності сільського голови Мигдаль М.П., депутата с/ради Пасічник О.М., працівника с/ради ОСОБА_7 , було оплачено гром. ОСОБА_2 за житловий будинок із надвірними будівлями, які будуть розібрані як аварійні гром. ОСОБА_9 за дорученням ОСОБА_3 в сумі 550 дол.США.

З інформаційної довідки про технічний стан майна, виданої Бережанським обласним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації від 22.02.2022 року №33, житловий будинок у АДРЕСА_1 , 1956 року побудови, станом на 01.01.2013 року право власності на вказане майно не зареєстровано.

Із виписки погосподарської книги №1 Саранчуківської сільської ради станом на 15.04.1991 року вбачається, що суспільна група господарства по АДРЕСА_1 колгоспний; члени сімї: ОСОБА_5 , 1922 р.н. - голова, ОСОБА_6 , 1912 р.н. - чоловік.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивачка не довела належними та допустимими доказами, що її матір ОСОБА_2 за життя набула право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 . Тому відсутні підстави для висновку, що вказане майно увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 стверджує, що вказаний будинок її мати придбала у 2003 році.

Правовідносини щодо купівлі-продажу житлового будинку у 2003 році регулювались нормами ст. 227 ЦК УРСР (1963 року), якою визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Докази того, що спірний будинок був придбаний з дотриманням чинного на час його придбання законодавства, позивачкою не надано, як і не надано доказів, що вона проживала у вказаному будинку чи користувалась ним, хоча про це і зазначається в апеляційній скарзі.

Як пояснив у суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Завацький В.М., земельна ділянка для обслуговування вказаного будинку ОСОБА_2 не виділялась.

Надаючи оцінку наданим позивачкою доказам виникнення у її матері права власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 слід зазначити, що документ без назви від 30 січня 2003 року не є договором купівлі-продажу житлового будинку.

Крім цього, у вказаному документі взагалі не вказується жодна адреса.

Інших доказів виникнення у ОСОБА_2 права власності на спірний будинок суду не надано.

Наведеними мотивами спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що спадкодавець набула право власності на житловий будинок, а тому до ОСОБА_1 перейшло таке право в порядку спадкування за заповітом. Щодо доводів апеляційної скарги про те, що жодних доказів чи документів про те, що спірний будинок належить іншим особам, суду не надано та судом не здобуто, колегія суддів зазначає, що оскільки житловий будинок у АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року був колгоспним двором, членами якого були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , то саме ці особи набули у рівних частках право власності на вказаний будинок.

Відомості про те, чи були вони живим станом на 2003 рік, як розпорядились належним їм майном, хто прийняв спадщину після їх смерті, який родинний звязок між ними та вказаною у документі від 30 січня 2003 року ОСОБА_3 , чи набула ОСОБА_3 право власності на спірний будинок, у матеріалах справи відсутні.

Сам факт відсутності станом на час розгляду справи державної реєстрації права власності на спірне майно за іншими особами не може свідчити про належність такого майна на праві власності ОСОБА_2 , яка померла у 2008 році.

Рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 3 липня 2023 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.