Справа 150/121/23
Провадження по справі №2/150/73/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Савковій С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом овариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (правонаступником якого є ТОВ «ДЕБТ ФОРС») звернулося до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачем не виконуються взяті на себе зобов`язання згідно договору про споживчий кредит №5062284, укладеного 06.06.2021, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка складає відповідно 64400 гривень 00 копійок.

Представник позивача адвокат Змієвською Т.П., яка діє на підставі довіреності №56 від 20.04.2023 (строк дії якої до 31.01.2024 включно), в судовому засіданні вимоги довірителя підтримує на умовах, викладених в позовній заяві, просить їх задоволити.

Представником відповідача адвокатом Поліщуком О.В. подано заяву про розгляд цивільної справи у його відсутність та відсутність його довірителя ОСОБА_1 . Позовні вимоги не визнаються, заперечується проти їх задоволення. В обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача посилається на те, що ОСОБА_1 кредит згідно договору було погашено в обумовлений строк, будь яких претензій з боку ТОВ «МІЛОАН» до неї не було. Вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором стягувачем ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» з 07.07.2021 по даний час до ОСОБА_1 не пред`являлись та на адресу відповідачки не надходили, що на думку ОСОБА_2 свідчить про відсутність будь яких претензій з приводу заборгованості по кредиту. Будь яких документів щодо відступлення права вимоги за кредитним договором та з приводу розміру заборгованості відповідачкою не отримано, у зв`язку із чим не мала можливості заперечити його розмір, з яким не згодна.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.06.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №5062284.

Відповідно до п.1.1 Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Згідно п.1.3 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8000 гривень 00 копійок.

Кредит надається строком на 30 днів з 06.06.2021 (строк кредитування) (п.1.3 Договору).

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 06.07.2021 (п.1.4 Договору).

Відповідно до п.1.5.2 Договору проценти за користування кредитом - 3600 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожень день користування кредитом.

Відповідно до п.2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Відповідно до п.4.2 Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строк кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку із продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбаченихст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Відповідно до п.6.1 Договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно п.6.2 Договору розміщені в кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний номер телефону позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер НОМЕР_1 . Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника.

Відповідно до п.6.3 Договору приймаючи пропозицію кредитодавця про укладення цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у тому числі, Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору.

Укладення кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку із чим створює такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 Договору).

Відповідно до п.6.5 Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти в розмірі 8000 грн. 00 коп.

Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач не надавав своєчасно ТОВ «МІЛОАН» грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст., ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ст.617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

16.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №16/12-2021-43, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №5062284 від 06.06.2021, який укладено між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким станом на дату відступлення права вимоги становить 36400 грн. 00 коп., з яких:

- 8000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту;

- 27600 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками;

- 800 грн. 00 коп. заборгованість з комісії.

Отож, ТОВ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «МІЛОАН» втратило такі права.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Станом на 07.02.2023 загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом ОСОБА_1 перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відповідно до розрахунку заборгованості складає 64400 грн. 00 коп., яка складається із наступного:

- 8000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 27600,00 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги;

- 28000,00 заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості);

800,00 грн. заборгованість з комісії.

ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» скористалось своїм правом відповідно до ст.., ст..512, 514 ЦК України та відступило ТОВ «ДЕБТ ФОРС» згідно договору №09-03/23 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги від 09.03.2023 право грошової вимоги до боржника (-ів) за кредитним договором №5062284, при цьому ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника (-ів).

08.05.2023 між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» укладено договір №08-05/23 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги від 08.05.2023, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», яке набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №5062284, при цьому ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника ОСОБА_1 .

Стаття 55 ЦПК України визначає процесуальний порядок правонаступництва та містить положення, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як зазначається у Постанові Верховного Суду від 20.03.2018 по справі №910/1972/17 за загальним визначенням правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні. Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наступати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, виділу тощо. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути: відповідний договір, на підставі якого воно виникло, передавальний акт чи розподільчий баланс, статут правонаступника.

Зважаючи на те, що права та обов`язки як кредитора по кредитному договору перейшли від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «ДЕБТ ФОРС», що підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідачки адвоката Поліщука О.В., викладені у відзиві на позовну заяву про те, що кредит згідно договору було погашено в обумовлений строк, будь яких претензій з боку ТОВ «МІЛОАН» до ОСОБА_1 не було, оскільки, вони є голослівними та не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, на підтвердження добровільної сплати відповідачкою кредитної заборгованості не надано будь якого платіжного документу (його копії).

На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ДЕБТ ФОРС».

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, встановлені договором.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 ст.1054 та частини 2 ст.1050 Цивільного Кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

За змістом ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зав`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення суми кредиту, що є істотним порушенням договору кредиту, укладених між сторонами, оскільки ТОВ «ДЕБТ ФОРС» внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати суму кредиту, на що позивач розраховував при укладенні договору, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборговану суму відповідно до кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення кредитної заборгованості.

На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення суми кредиту, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборговану суму відповідно до кредитного договору.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованою вимогу щодо стягнення витрат за правничу допомогу, а тому така вимога підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1- ч. 4 вказаної статті: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір-доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

03 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАС АССІСТАНС» в особі керуючого партнера Бурдюг Тетяни Вікторівни було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого Клієнт доручає, а адвокатське обєднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с. 69-73).

Одночасно з поданням позовної заяви додано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема, судовий збір за подання позову в розмірі 2684 грн. 00 коп.; витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 9000 грн. 00 коп., яка складається із: надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти, що становить 3000 грн. 00 коп., та складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друк необхідних документів в розмірі 6000 грн. 00 коп., що стверджується заявкою на надання юридичної допомоги №83 від 05.01.2023 (а.с. 78).

Позивач в позовній заяві просить стягнути із ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 9000 грн. 00 коп.

Позивачем одано до позовної заяви витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023 з чітким переліком наданих адвокатом послуг на вище вказані суми.

Окрім цього, позивачем на підтвердження оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, надано платіжну інструкцію (а.с. 77).

Отож, суд вважає достовірними наведені відомості, зазначені витрати є підтвердженими та належним чином доведеними.

При вирішенні питання про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» судових витрат, судом враховується те, що відповідачем не подано до суду відзиву (зокрема, щодо визнання позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості, що виключає можливість вирішення питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, як те передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.,ст.3, 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» від 03.11.2022, 2710-IX встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2684 гривні 00 копійок.

Відтак, сума судового збору, що підлягає до сплати за звернення юридичної особи до суду із позовною заявою майнового характеру становить не менше 2684 гривень та не більше 939400 гривень.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 2684 гривні 00 копійок, про що свідчить платіжне доручення №від 27.02.2023 (а.с.1).

З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню, суд в силу ст.141 ЦПК України приходить до висновку про присудження ТОВ «ДЕБТ ФОРС» судових витрат, зокрема, судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вище викладене дає суду підстави для задоволення позовних вимог і в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» понесених ним при зверненні до суду судових витрат, зокрема, судового збору.

На підставі ст., ст.525, 526, 538, 549- 551,611, 614, 1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст., ст.10, 11, 81, 141, 263 - 265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» (, місцезнаходження 04053, м. Київ, вулиця Кудрявський Узвіз, будинок, 5-Б), заборгованість за кредитним договором про споживчий кредит №5062284 від 06.06.2021 у розмірі 64400 (шістдесяти чотирьох тисяч чотирьохста) гривень 00 копійок, яка складається із наступного:

- 8000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 27600,00 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги;

- 28000,00 заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості);

800,00 грн. заборгованість з комісії.

Стягнути ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» (код , місцезнаходження 04053, м. Київ, вулиця Кудрявський Узвіз, будинок, 5-Б) витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 (дев`яти тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» судові витрати, понесені при зверненні до суду - судовий збір за подання позовної заяви у розмірі (двох тисяч шістсот вісімдесяти чотирьох) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Реквізити сторін:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», , місцезнаходження 04053, м. Київ, вулиця Кудрявський Узвіз, будинок, 5-Б.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; 24133, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

СУДДЯ: Л.П. ЦИМБАЛЮК