Постанова

Іменем України

26 грудня 2023 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/6412/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Стрижеуса А. М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області

в складі судді Сердинського В. С.

від 07 листопада 2017 року

по справі №756/11963/20 Броварського міськрайонного суду Київської області

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

У С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань у договірних відносинах, просив стягнути з останнього заборгованість у розмірі 38 499 грн 11 коп.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що ОСОБА_1 підписавши Анкету-заяву №б/н від 17.09.2012 отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 30,00% річних. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався пунктами 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких позичальник при укладенні цього Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою та рішенням Банку.

Також, вказував, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору в останнього утворилась заборгованість, яка станом на 31.03.20217 складає загальну суму 38 499,11 грн, з яких: 3 940,39 грн - заборгованість за кредитом; 29 251,07 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 998,17 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 1809, 48 грн - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом у розмірі 38 499,11 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості, без врахування правової позиції висловленої у подібних правовідносинах, а саме у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 справі №342/180/17.

Судом не взято до уваги, що оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не містять її підпису, то відсотки не можуть нараховуватися Банком, а для визначення розміру заборгованості, повинні враховуватися лише фактично отримані та повернуті кошти.

За вказаних обставин просив скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2017 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за тілом кредиту, а в іншій частині - відмовити.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2017 року без змін.

В обґрунтування відзиву зазначив, що станом на дату ухвалення заочного рішення не існувало постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Крім того вказав, що заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2017 року ОСОБА_1 виконано в повному обсязі про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 посилався на те, що судом першої інстанції постановлено заочне рішення з порушенням норм процесуального права, а саме без належного повідомлення учасника справи, зокрема відповідача, про розгляд справи.

Колегія суддів погоджується з такими доводами апеляційної скарги та приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового засідання проводиться судом, відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

За приписами статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Таким чином, про належне повідомлення учасника справи про час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити лише розписка.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2017 відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи (том 1, а. с. 40). Судове засідання призначено на 03липня 2017 року.

З матеріалів справи також вбачається, що судом за адресою, зазначеною у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 , надсилалися судові повістки відповідачу про виклик в судове засідання.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про отримання відповідачем судових повісток про день, час та місце розгляду справи, що свідчить про відсутність доказів на підтвердження належного повідомлення відповідача.

Так, судова повістка на 03 липня 2017 року повернулася на адресу суду без вручення ОСОБА_1 з відміткою поштового відділення "за незапитом" (том 1, а. с. 46). Судова повістка на 26.09.2017 також повернулася на адресу суду без вручення ОСОБА_1 з відміткою поштового відділення "за незапитом" (том 1, а. с. 50).

Судова повістка на 07.11.2017 повернулася на адресу суду без вручення ОСОБА_1 з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання" та підшита вже після оскаржуваного рішення (том 1, а. с. 60).

Отже, в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання, призначене на 07.11.2017, в якому й ухвалено оскаржуване рішення.

За приписами п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Однак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вищезазначеного до уваги не взяв, розглянув справу за відсутності відповідача, щодо якого відсутні докази належного повідомлення про дату, час і місце засідання суду; суд розгляд справи не відклав, причини неявки відповідача в судове засідання не з`ясував.

Наведені вище обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення відповідача.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 376 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання банківських послуг, 17 вересня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ППИВАТБАНК», у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву №б/н від 17.09.2012 (а. с. 5).

При підписанні вказаної Анкети-заяви ОСОБА_1 погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Тобто, наданий позивачем доказ - підписана відповідачем Анкета-заява, яка підтверджує факт, що відповідач виявив бажання стати клієнтом банку та отримувати банківські послуги.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначив, що згідно підписаної відповідачем анкети-заяви від 17.09.2012 останньому встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок в розмірі 4 000,00 грн. Внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором в останнього виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2017 складала загальну суму 38 499,11 грн, з яких: 3 940,39 грн - заборгованість за кредитом; 29 251,07 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 998,17 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 1809, 48 грн - штраф (процентна складова).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви долучено копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку №б/н від 17.09.2012; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD»; витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі - Умови); розрахунок заборгованості станом на 31.03.2017 (а.с. 3-30).

Звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2017 року ОСОБА_1 не надав і не посилався на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Фактично єдиною підставою для скасування заочного рішення ОСОБА_1 вказував, що він не був повідомлений належним чином. До заяви долучив виписку по рахунку, з якої вбачається, що станом на 04.11.2018, тобто ще до звернення його із заявою про перегляд заочного рішення, заборгованість перед Банком була відсутня.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження НОМЕР_1 за виконавчим листом №361/2669/17, виданого 12.02.2018, закінчено у зв`язку із повним виконанням.

Посилання скаржника на те, що виконання судового рішення шляхом списання коштів з його рахунку відбувалося поза його волею, спростовуються випискою, з якої вбачається, що зарахування коштів на його рахунок у розмірі 13 800,00 грн, які було банком списано в рахунок погашення заборгованості, відбувалося шляхом поповнення катки готівкою в Броварському відділенні Банку. Крім того, з виписки вбачається також списання відсотків у розмірі 6 227,33 грн, після чого, станом з 31.10.2018 та в подальшому 04.11.2020 вбачається відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед Банком. Отже заборгованість ОСОБА_1 перед Банком фактично була погашена 31.10.2018.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що підставою оскарження стало те, що ОСОБА_1 дізнався про існування правового висновку, висловленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Разом з тим, на час ухвалення Броварським міськрайонний судом Київської області від 07.11.2017 правового висновку від 03.07.2019 не існувало, тому суд не міг його застосувати.

Слід зазначити, що суд першої інстанції, залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, виходив з того, що у заяві відсутні обґрунтування щодо наявності істотних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Як вже вказувалось вище, фактично єдиним аргументом заяви було неналежне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, і такі доводи щодо процесуального порушення враховано судом апеляційної інстанції, і як наслідок, скасовано заочне рішення.

Разом з тим, посилання в апеляційний скарзі на існування правового висновку, висловленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, які були виконані ОСОБА_1 в повному обсязі, оскільки митиме місце порушення принципу правової визначеності.

У низці своїх рішень ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, також указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.

Базове тлумачення принципу res judicata вміщено в рішеннях ЄСПЛ від 03.12.2003 у справі «Рябих проти Росії», від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Понамарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності.

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/39, ECHR 2003-IX, пункт 46 рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» № 32053/13).

Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Враховуючи викладене, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили та є повністю виконаним, є порушенням принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не спростовано доводів позивача про наявність заборгованості у розмірі 38 499,11 грн станом на день звернення з позовом до суду і з огляду на те, що рішення суду було виконано в повному обсязі до моменту звернення із заявою про перегляд заочного рішення то предмет спору у даній справі відсутній.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в силу ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2017 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

А. М. Стрижеус