печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2023 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Орел А. О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та заяву представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває зазначена справа.

16 червня 2023 року позивач ОСОБА_3 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, які є предметом розгляду спору у цій справі: квартира АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 . Мотивуючи свою заяву, позивач вказала, що у травні 2023 року їй стало відомо про укладення ОСОБА_4 попереднього договору про продаж цих квартир, які є спільним з нею майном, і намагався таємно від неї та їхніх дітей їх продати. З грудня 2019 року по теперішній час вона не може потрапити до квартири АДРЕСА_2 , де зберігаються її речі та речі доньок, замки на вхідних дверях - замінені. У зв`язку із цим позивач висловлює побоювання про те,щ о спірна квартира за час розгляду справи буде неодноразово відчужена іншим особам, що утруднить або унеможливить виконання рішення суду, у випадку задоволення судом її позовних вимог.

20 червня 2023 року представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову також шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 . В обґрунтування поданої заяви вказала, що під час розгляду справи, набувши право власності, ОСОБА_3 07 жовтня 2022 року подарувала отримані частки квартир своїй доньці - ОСОБА_5 , якій нині, як і ОСОБА_4 належить 1/2 частка кожної з квартир, що є предметом спору у цій справі. Тому, з метою недопущення повторного відчуження спірного майна, що може бути наслідком затягування розгляду справи, доцільно вжити заходи забезпечення позову.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову підтримав і просив задовольнити з підстав наведених у ній.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення заяви сторони позивача, одночасно підтримала і вимоги своєї заяви про забезпечення позову.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши заяви про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах ініційованого питання, та оцінивши у сукупності, приходить до наступних висновків.

23 листопада 2021 року заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва позов ОСОБА_3 задоволено частково: встановлено факт спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу сторін, встановлено що майно, набуте під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя сторін, а саме: квартира АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно 000); квартира АДРЕСА_2 (реєстраційний номер у реєстровій книзі Бюро технічної інвентаризації № д156-99 за реєстровим № 41551 від 20 січня 2005 року); визнано за ОСОБА_3 право власності на майно: 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно 000); 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 (реєстраційний номер у реєстровій книзі Бюро технічної інвентаризації № д156-99 за реєстровим № 41551 від 20 січня 2005 року). Також відмовлено у задоволенні позову у частині вимог щодо об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_5 . Вирішено питання розподілу судових витрат /т. І а. с. 109-117/.

01 червня 2023 року ухвалою суду, поновивши строк на подання заяви про перегляд, скасовано заочне рішення суду від 23 листопада 2021 року і призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні /т. ІІ а. с. 22-23/.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до положень статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» суд зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, у рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у вищевказаному рішенні ЄСПЛ ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Вивчивши заяви про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогами позову, суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна вцілому: квартира АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 , до набрання рішення законної сили у даній справі, як достатній на даній стадії судового розгляду для забезпечення позову.

Як передбачено положеннями частини сьомої статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною третьою статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по 1/2 частці кожному.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_7 , яка належить ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по 1/2 частці кожному.

Стягувач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_8 .

Боржник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_9 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складено 04 липня 2023 року.

Суддя І. В. Литвинова