Справа № 346/3479/23
Провадження № 2-н/346/533/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 р.м. Коломия Івано - Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Коваленко Д.С., розглядаючи заяву ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надану послугу з постачання природного газу,

в с т а н о в и в :

Вказане товариство звернулось до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за постачання природнього газу, за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 березня 2016 року по 30.04.2022 року в сумі 8523 гривні 19 копійок, і судового збору: 268 гривень 40 копійок.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Зокрема, пункт 4 частини 2 статті 163 ЦПК України передбачає, що у заяві повинно бути зазначено не тільки вимоги заявника, а й обставини, на яких вони грунтуються. А пункт 4 частини 3 статті 163 ЦПК України встановлює, що до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги.

І саме наведеним вимогам, заява товариства про видачу судового наказу не відповідає, оскільки у заяві не зазначено будь-яких обставин та не додано будь-яких документів, які їх підтверджують, щодо того за яким способом заявником було нараховано обсяг спожитого ОСОБА_1 газу (або визначений за лічильником споживачем чи оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний період), на підставі якого, з огляду на положення пунктів 13,14,17 та 18 Розділу ІІІ "Правил постачання природного газу" (що затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496) повинні здійснюватись розрахунки за спожитий газ між товариством та ОСОБА_1 .

Не зазначено товариством у заяві будь-яких обставин та не додано будь-яких документів, які їх підтверджують, щодо того який же спосіб розрахунку використовується між ними (чи то за квитанціями абонентської книжки, чи то за рахунками товариства, як це передбачено п.4.5. та п.4.6. Типового договору, який додано товариством до заяви), який визначається Споживачем у заяві-приєднання (п.4.5. Типового договору), яка до заяви товариства про видачу судового наказу не додана. А такі обставини безпосередньо впливають, на можливість визначення конкретної дати виникнення у товариства конкретних грошових вимог до ОСОБА_1 , оскільки вочевидь, саме залежно від обсягу газу та способу розрахунку, сума грошових вимог та дати їх виникнення будуть різними (п.4.5. Типового договору). Але таких обставин заява товариства не містить.

Не містить заява товариства і будь-яких обставин щодо того, на підставі яких цін і у якому порядку товариством обраховано обсяг, заявленої до ОСОБА_1 грошової вимоги.

А без цих відомостей та доказів, що їх підтверджують, суд не може видати судовий наказ, оскільки позбавлений можливості визначити дату виникнення у товариства права грошової вимоги до Левицької, її обсяг та перевірити дотримання товариством строків позовної давності, недотримання яких є окремою і самостійною підставою для відмови у видачі судового наказу.

Заява товариства не містить жодних обставин, якими б було конкретно обгрунтовано конкретну дату виникнення боргу у ОСОБА_1 перед товариством в аспекті дотримання ним строків позовної давності звернення до суду. Товариство тільки посилається на певні норми права, якими встановлено, що строки давності продовжуются (п.12 і 19 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України), але конкретні обставини дотримання таких строків, у заяві товариства не наведені. На підставі існуючого змісту заяви не можливо встановити конкретну дату виникнення у товариства права вимоги до ОСОБА_1 аби суд міг перевірити чи не закінчився строк позовної давності до введення у ЦК України положень, якими продовжуються строки давності. А, як відомо, продовжуватись можуть тільки такі строки, які ще не сплинули.

Тож враховуючи це, у видачі судового наказу слід відмовити. Проте товариство, після виправлення вказаних недоліків може звернутись до суду повторно.

Отже, керуючись статтями 2,11,19,23,34,160-166,258-261,351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» у видачі судового наказу про стягнення з з ОСОБА_1 заборгованості за постачання природнього газу, за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 березня 2016 року по 30.04.2022 року в сумі 8523 гривні 19 копійок, і судового збору: 268 гривень 40 копійок.

Роз`яснити заявнику, що він має право повторно звернутись з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала, про відмову у видачі судового наказу, може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Суддя Коваленко Д. С.