Справа № 307/5226/23
Провадження № 2-др/307/10/23
УХВАЛА

27 грудня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Чопик В., за участю секретаря судового засідання Томишинець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тячів заяву представника відповідача Моторного ( транспортного) бюро України Гусєва П.В. про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява представника відповідача Моторного (транспортного) бюро України Гусєва П.В. про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат по справі за позовом ОСОБА_1 до Моторно ( транспортного ) страхового бюро України про стягнення шкоди.

В обґрунтування зазначено, що в провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області знаходилась справа за позовом ОСОБА_1 до Моторно ( транспортного ) страхового бюро України про стягнення шкоди, який залишено без розгляду.

На виконання вимог ст.. 134 ЦПК України представником відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено, що згідно п.8 ч. 3 ст.178 ЦПК України МТСБУ очікує понести судові витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Так, 12 жовтня 2021 року між Моторним ( транспортним) страховим бюро України та адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГУП» був укладений Договір про надання правової допомоги №4.1/12-10/2021.

На виконання умов вказаного Договору була укладена Додаткова угода на ведення справи за позовом до МТСБУ.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди №1025 вартість правової допомоги становить 2000,00, які сплачуються після підписання Акту виконаних робіт.

Також, у відповідності до умов Додаткової угоди Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГУП» здійснено представництво інтересів МТСБУ, зокрема, але не виключно, подано відзив на позовну заяву по справі, тощо

Тому просить розділити судові витрати у відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України та стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного ( транспортного0 страхового бюро України витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, до суду не з`явились, що не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали суду від 05 грудня 2023 року, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України заяву ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду задоволено, позовну заяву ОСОБА_1 до Моторно (транспортного ) страхового бюро України про стягнення шкоди, залишено без розгляду.

У зазначеній ухвалі питання про розподіл між сторонами судових витрат, не вирішувалось.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Також ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (стаття 142 ЦПК України).

Так, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених ч.ч. 3-5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 цього Кодексу.

Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у разі необґрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, щоб перешкодити діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Суд зазначає, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом також є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, звернення до суду з позовом позивачкою та залишення його без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, оскільки це її право, яке не містить обмежень у його реалізації. Під час розгляду справи судом не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача. Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав.

Необґрунтовані дії позивача є єдиною підставою для покладення на позивача обов`язку компенсувати витрати, що понесені відповідачем, як це передбачено ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

При цьому, представником відповідача не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

За таких обставин, заява про розподіл судових витрат представника відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 44, 141, 142, ч. 2 ст. 247, ст. 260, п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника представника відповідача Моторного (транспортного) бюро України адвоката Гусєва П.В. про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн.ю - відмовити.

На ухвалу суду до Закарпатського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а учасником справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя : В.В.Чопик