Справа № 199/3313/23
(2/199/1607/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

19.12.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Свержевської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 03.05.2018 року вона придбала квартиру АДРЕСА_1 .

Після укладення договору купівлі-продажу квартири вона дізналась про існування заборгованості зі сплати вартості комунальних платежів, які належать попередньому власнику квартири, в розмірі 14886,99 грн.

Позивачка зазначила, що обов`язок сплачувати комунальні борги вона на себе не брала, що підтверджується відсутністю відповідного пункту в договорі купівлі-продажу нерухомого майна.

16.09.2021 року вона звернулася до відповідача з вимогою про виключення із обліку за особовим рахунком заборгованості попередніх власників квартири до моменту придбання нерухомого майна та вимогою здійснення перерахунку заборгованості, але отримала відповідь про відмову від списання заборгованості.

Тому, посилаючись на вказані обставини, просила суд зобов`язати Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 , оформленому за квартирою АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість попередніх власників зазначеної квартири за період до листопада 2016 року, у розмірі 14886,99 грн., а також покласти на відповідача судові витрати.

Від представника відповідача КП "Теплоенерго" ДМР надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, а облік споживання теплової енергії по квартирі здійснюється з наростаючим підсумком, незалежно від зміни власників, переоформлення відбувається лише за прізвищем, ім`ям та по батькові власника або квартиронаймача.

Таким чином, немає законних підстав для виключення з особового рахунку позивача суми заборгованості попереднього власника, що виникла до купівлі-продажу квартири, а саме до 03.05.2018 року. Об`єктом захисту у цивільному судочинстві являється порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, позивачем не надано доказів неналежного виконання відповідачем його обов`язків, як надавача послуг з постачання теплової енергії, позивачем не названі суб`єктивні права або інтереси споживача, які порушені, не визнані або оспорені відповідачем по справі.

Фактично позивачем ставиться питання, яке має бути предметом доказування у разі пред`явлення до неї позовних вимог про стягнення заборгованості, яка виникла до набуття нею права власності на вказану квартиру. Аргументи, що наводяться у позовній заяві, по своїй суті є запереченнями позивача проти неіснуючих позовних вимог до неї, в той час як КП "Теплоенерго" не висуває жодних вимог до ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості попереднього власника.

Той факт, що дана заборгованість обліковується за особовим рахунком № НОМЕР_1 , обумовлений виключно особливостями системи і форми внутрішньо господарського обліку на підприємстві, які належать суто до компетенції підприємства. Оскільки списання чи вилучення будь-яких сум заборгованості є правом, а не обов`язком відповідача, позовні вимоги про зобов`язання вилучення плати за послуги, яка виникла до №8-801544року не ґрунтуються на законі. Таким чином, позивач звернулася до суду за захистом права з відсутністю його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене, що є підставою для відмови в задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Комунального підприємства «Теплоенерго» у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву у якій просив провести розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.05.2018 року ОСОБА_1 стала власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Маєвською М.В., реєстровий №474 (а.с.12).

Договір не містить застережень про переведення боргу попереднього власника, як і не містить згоди кредитора на таку заміну.

Згодом, після набуття позивачем у власність зазначеної квартири, була з`ясована наявність непогашеної заборгованості минулих власників за послуги постачання теплової енергії КП "Теплоенерго" ДМР.

Відповідно до копії претензії про сплату заборгованості КП "Теплоенерго" ДМР за особовим рахунком № НОМЕР_2 за адресою квартири: АДРЕСА_2 , обліковується заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 16253,23 гривень(а.с.11).

Відповідно до розрахунку КП "Теплоенерго" ДМР за послугу постачання теплової енергії борг станом на 03.05.2018 року по особовому рахунку № НОМЕР_2 складає 14886,99 грн.(а.с.13).

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання.

Згідно з частиною 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Власність, відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, зобов`язує.

За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майно, тому, за відсутності відповідної умови в договорі про відчуження нерухомого майна, вимоги до нового власника про стягнення заборгованості за отриманими комунальними послугами попереднього власника, є безпідставними.

Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №686/6276/19 (провадження №61-3604св20), у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №522/19127/18 (провадження №61 - 20547св19), у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №201/11406/20 (провадження №61-18079св21).

Утім, відповідно до позовних вимог позивач просила суд зобов`язати Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до листопада 2016 року, у той час, як позивач стала власником квартири 03.05.2018 року.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено вищенаведеними доказами, що позивач не має відношення до суми заборгованості в розмірі 14886,99 грн. за послуги з постачання теплової енергії саме до 03.05.2018 року (на момент набуття у власність вказаної квартири).

За таких обставин, необхідно зобов`язати Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість попереднього власника квартири станом на 03.05.2018 року в розмірі 14886,99 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн..

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Зобов`язати Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської , виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість попереднього власника квартири станом на 03.05.2018 року в розмірі 14886 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 99 копійок.

В іншій частині позову, - відмовити.

Стягнути із Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської , на корить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя