Справа № 504/842/18
Номер провадження 2/504/353/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2023смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

судді Вінської Н.В.,

за участю секретаря Коцар А.М.,

розглянувши в порядку у відкритому судовому засіданні смт. Доброслав цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної заяви №б/н від 21.02.2011 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушила умови договору і має заборгованість, яка станом на 15.02.2018 року становить 47275,96 грн. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити його позов.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.03.2018 року, провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.09.2018 року цивільний позов ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.03.2020 року скасовано заочне рішення від 03.09.2018 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

07 липня 2020 року представником відповідача адвокатом Вергелес Ю,О. надано відзив на позовну заяву, у відповідності до якого відповідач не погоджується із позовними вимогами та просить суд відмовити у їх задоволенні. Вказує на відсутність доказів наявності реальної заборгованості відповідача перед банком, відсутність у матеріалах первинних бухгалтерських документів. Крім того посилається на факт того, що постановою Одеського апеляційного суду від 16.07.2019 у справі №521/15425/18, апеляційну скаргу представника Мусійченка Данила Леонідовича в інтересах акціонерного товариства комерційний банк «ПрнватБанк» залишено без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2019 року залишено без змін.

Вказаним рішенням суду визнано недійсними транзакції по списанню 08 квітня 2017 року коштів у загальній сумі 15000.0 гри. з картки AT КБ «ПрнватБанк» за № НОМЕР_1 виданої на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний помер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), а також визнано недійсною транзакцію по списанню 08.04.2017 коштів у сумі 13 000 (тринадцять тисяч) гри. з картки ПАТ КБ «ПрнватБанк» за № НОМЕР_3 виданої на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Також представник відповідача зазначає, що підписавши анкету- заявку відповідач ОСОБА_1 не була ознайомлена із Умовами та Правилами надання банківських послуг та підписувала погодження умов та правил.

24 липня 2020 року представником позивача надано відповідь на відзив у якому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказує що надані позивачем до суду документи у повному обсязі дозволяють встановити розмір заборгованості відповідача, вказує що виписка по рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами при цьому наданий розрахунок відповідачем не спростовано контррозрахунок не надано судова-економічна експертиза не призначалась.

Вважає що факт укладення кредитного договору та прийняття умов використання кредитних коштів підтверджується також використанням відповідачем наданої їй кредитної картки протягом тривалого часу, розрахунками нею в торгівельних мережах, зняттям готівки у банкоматах, поновленням кредитного рахунку.

Щодо посилань відповідачки на неправомірне зняття сторонніми особами коштів з її кредитного рахунку позивач завчав наступне. У відповідності до вимог чинного законодавства, кожна транзакція в Приват24 забезпечена захистом від шахрайських дій. а саме проходження Клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, які дають можливість ідентифікувати Клієнта та картковий рахунок, та додаткове підтвердження операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю (коду авторизації), який надсилається Банком на мобільний телефон Клієнта, яким зареєстрований ним в банківській системі (фінансовий телефон).

08.04.2017 року за телефонним дзвінком Відповідача на гарячу лінію ПриватБанку 3700 було заблоковано карткові рахунки НОМЕР_4 та НОМЕР_5 .

Однак, в подальшому через інтернет-сервіс Приват24 вказані картки були розблоковані, та здійснено три фінансові операції з переказу коштів.

За результатами проведеного службового розслідування встановлено, що відбулась компрометація своїх персональних даних держателем карти або передання паролю від входу Приват24, або повідомлення персональних даних третім особам, або повідомлення коду чи CMC-паролю, який надходить на фінансовий телефон держателя карти. Відповідач повідомляє, що їй надходили дзвінки із номеру телефону НОМЕР_6 , особа представлялася працівником Банку, запитувала конфіденційні дані. Однак, відповідачка не повідомляє суду, що вона відповідала та які дані вона повідомляла, а які ні. Для зміни даних точки входу в Приват24 (фінансового телефону) достатньо повідомити один-єдиний динамічний пароль, який надійшов у вигляді CMC. Із аналізу обставин справи, ПриватБанк обґрунтовано дійшов висновку, про те, що Відповідач повідомила третім особам конфіденційні дані, чим дала можливість використати її аккаунт у Приват24 третім особам, що призвело до здійснення оспорюваних нею фінансових операцій.

Номер телефону, номер карти, смс-повідомлення, що надійшли на фінансовий номер Відповідача відомі лише Відповідачу, й в разі розголошення вказаної інформації, котра авторизує власника рахунку, відповідальність за незаконні операції по картці, котрі через деякий час не підтверджувались Ініціатором платежу, несе саме Власник картки відповідно до Умов.

Ухвалою суду від 12.11.2020 року, провадження у справі зупиненно до набрання законної сили рішенням у справі № 521/15425/18.

Ухвалою від 15 листопада 2022 року провадження у справі відновлено оскільки згідно відомостей з Єдиного реєстру судових рішень, Постановою Одеського апеляційного суду від 04.10.2021 року у справі №521/15425/18 рішення Малиновського районного суду м. Одеси скасовано, а ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.01.2022 року у відкритті касаційного провадження у справі №521/15425/18 відмовлено.

Ухвалою від 19 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 , про зупинення провадження у справі до закінчення до набрання законної сили рішення у кримінальному провадженні №001831 за ч.1 ст. 190 КК України.

14 квітня 2023 року до суду надійшли додаткові пояснення відповідача ОСОБА_1 у яких відповідач вчергове наголошує на відсутності підстав вважати, що наданий позивачем витяг з Умов за відсутності доказів, що відповідач з ними ознайомилась при підписанні Анкети-заяви є достатнім доказом укладення договору кредиту на тих умовах, які там зазначені. Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 26 183,89 гривень. Проте, ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту. Як слідує з виписки по рахунку відповідача, банком здійснювалось автоматичне списання відсотків та штрафних санкцій за прострочення кредиту, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є.

В свою чергу, анкета-заява, підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про строки здійснення періодичних платежів за кредитом, сплату відсотків, комісії банку та штрафів, а підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, які саме із умов були прийняті позичальником відсутнє.

Відтак, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті неустойки та заборгованості за відсотками, за рахунок яких також збільшено заборгованість за тілом кредиту.

В призначене судове засідання будучи належним чином повідомленими про його дату та час позивач та відповідач не з`явились, при цьому позивач подавав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідач у повній мірі скористався своїм правом на висловлення своєї позиції у справі шляхом надання суду відзиву та письмових пояснень.

Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, про відмову у задоволенні позивних вимог враховуючи наступне.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на укладений між банком та ОСОБА_1 кредитного договору від 21.02.2011 р. № б/н за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Проте до матеріалів справи зазначеного кредитного договору не надано, на підтвердження досягнутих міжбанком та відповідачем домовленостей позивач надав суду копію анкети -заяви від 21 лютого 2011 р., до вказаної Анкети - заяви позивачем надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості відповідача. У подальшому разом із відповіддю на відзив позивачем надано виписку про рух коштів, згідно з яким прослідковується користування кредитними коштами.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 15.02.2018 року становить: 47 275,96 грн., з яких 26 1283,89 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6500,26 грн. - заборгованість за відсотками, 11 864,38 нарахована пеня за користування кредитом, 2727,43 штрафи.

Дослідивши подані позивачем докази судом встановлено, що 21 лютого 2011 року ОСОБА_1 заповнила та підписала анкету-заявку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Банку, згідно з якою відповідач виявила бажання оформити на своє ім`я зарплатну карту. Підписавши вказану анкету-заяву, ОСОБА_1 погодилась, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що зобов`язується дотримуватись вимог Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їхніми змінами на сайті Приват Банку. У наданій суду анкеті-заявці підписаній 21 лютого 2011 року відсутні відомості про погодження кредитного ліміту-зазначена графа не заповнена взагалі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з того, що позивачем не доведено належними доказами факту укладення між сторонами кредитного договору, узгодження всіх істотних умов такого договору.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності т а справедливості.

За положеннями частини 1 с т. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до вступної частини Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом голови правління банку ПриватБанк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, в зв`язку з чим публікує Умови та правила надання банківських послуг

Згідно з п. 1.1.1.37 Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку заява-анкета про надання послуг - звернення клієнта до банку про відкриття йому банківського рахунку та/або надання йому інших банківських послуг. У випадку приєднання до цих Умов та Правил, клієнтом додатково надається Заява про надання окремих послуг, які надаються банком згідно цих Умов та Правил.

Таким чином, анкета-заява, яку підписав позивач 21.02.2011 року, свідчить про прийняття ОСОБА_1 публічної оферти банку укласти договір про надання банківських послуг шляхом приєднання до умов такого правочину, викладених в стандартній формі на офіційному сайті банку. При цьому, відповідач підписав заяву про отримання саме зарплатної карти, а не про відкриття кредитного рахунку та видачу кредитної картки та виявив бажання отримати послугу банку «Зарплатний проект». Отримання послуг з кредитування згідно з п. 1.1.1.З7 Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку має, бути оформлено додатковою заявою. Проте, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження звернення ОСОБА_1 до позивача щодо отримання зазначених послуг.

Статтями 638, 639 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно зі ст 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернута кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Положеннями статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі статтею 11 Закону України "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитидавнем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі. один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються, зокрема, сума кредиту та річна відсоткова ставка за кредитом.

За ч.2ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Вимоги до оформлення документів. в тому числі щодо їх підпису, встановлені в національному стандарті Державна уніфікована система документація ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації», затвердженому Наказом Держспоживстандарту України від 07.04. 2003 року № 55, що є обов`язковим для застосування в діяльності підприємств, установ, організацій. Відповідно до п. 5.23, п.5.26, п. 7.12 ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації», підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ, особистого підпису, ініціалів і прізвища. Підпис розміщують під текстом документа або під відміткою про наявність додатків. Підписується кожна сторінка не прошитого багатосторінкового документу, з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Викладеними нормами матеріального закону встановлено обов`язкову письмову форму та істотні умови кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які узгоджуються між сторонами при укладенні правочину шляхом підписання його примірників.

Однак всупереч наведеному, судом встановлено, що позивач АТ КБ «Приватбанк» звертаючись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, доказів укладення з відповідачем кредитного договору № б/н від 21.02.2011 року у письмовій формі та надання банком ОСОБА_2 його примірника не надав.

Анкета заява від 21.02.2011 не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору у розмірі та на умовах зазначених у позовній заяві. Дана анкета заява від 21.02.2011 свідчить про наявність у ОСОБА_1 волевиявлення на отримання конкретної банківської послуги, а саме отримання зарплатної карти, про що в ній і зазначено. Доказів щодо існування у відповідача ОСОБА_1 волевиявлення на укладення кредитного договору із зазначенням розміру кредитного ліміту та доказів укладення такого договору, зокрема видачі кредитної картки з зазначенням її номера та строку її дії представником позивача не надано та таких у судовому засіданні не здобуто.

В Умовах та правилах надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, відсутній підпис відповідача, тому з якими саме Умовами та Правилами ознайомлено ОСОБА_1 під час підписання анкети-заяви від 21.02.2011, встановити не можливо.

Окрім цього, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру заборгованості, оскільки банком не доведено факту укладення кредитного договору з дотримання передбаченої законом форми, тому перевірити розмір нарахованих суми процентів та штрафних санкцій відповідачу є неможливим. З наданого розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів взагалі не можливо встановити по якому саме картковому рахунку проведено розрахунок.

Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 25.03.2019р. у справі № 198/787/16-ц, який суд у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Аналогічний правовий висновок зроблено і у постанові Верховного суду від 03.04.2019 р. у справі № 221/5089/16-ц.

Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, зокрема врахувавши той факт, що позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу укладення з відповідачем договору кредиту, виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, що з нього випливають, доказів отримання відповідачем грошових коштів в зазначеній у позові сумі 8000 гривень в якості кредитних коштів, а також те, що заява анкета від 21.02.2011 містить волевиявлення відповідача на отримання саме зарплатної картки, не містить даних про отримання відповідачем кредитної карки, її виду, номеру та розміру кредитного ліміту, а Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, суд прийшов до переконливого висновку що позовні вимоги є необґрунтовані, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Вінська Н. В.