Справа № 953/7688/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

судді - Єфіменко Н.В.,

за участі секретаря - Лущан В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про закриття провадження у справі № 953/7688/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -

встановив:

22 квітня 2021р. до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , в якій позиві просила визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користуванням кв. АДРЕСА_1 .

24.11.2021, 08.12.2021, 24.11.2023 р. представником позивача подані заяви про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, повернення сплаченої суми судового збору та витрат на правову допомогу у сумі 6823,75 грн.

До підготовчого судового засідання, належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду, сторони не з`явились, представник позивача в заяві про закриття провадження у справі просив суд вирішити питання щодо закриття провадження за його з позивачем відсутності. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи за його з відповідачем відсутності, просив провадження у справі закрити у зв`язку з добровільним зняттям відповідача за адресою місця мешкання, що є підставою для закриття провадження у справі. Представник третьої особи причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяви представника позивача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 вищевказаної норми процесуального права передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з п. 1 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Судом встановлено, що заява позивача про відмову від позову підписана представником ОСОБА_2 , який має повноваження на вчинення відповідної процесуальної дії.

В обґрунтування заяви про закриття провадження у справі представник позивача посилається на добровільне зняття відповідача з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19.11.2021 р., наданої представником позивача, станом на 19.11.2021р. відповідач ОСОБА_5 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , не значиться.

Враховуючи, що відмова від позову є формою реалізації передбаченого ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про прийняття відмови позивача від позову.

У зв`язку з тим, що позивач з власної ініціативи письмовою заявою відмовився від позову і відмова прийнята судом, провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч. 3 ст. 206 та п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Частинами 1-3 ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що після пред`явлення позову до суду, а саме: 18.11.2021 відповідач добровільно знявся з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого задовольнив вимоги позивача, а тому не звільняється від обов`язку відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір витрат на професійну правничу допомогу, який представник позивача просить стягнути з відповідача становить 6823,75 грн., з яких: аналіз документів, наданих клієнтом, формування та обрання правової позиції 567,50 грн.; підготовка та направлення адвокатського запиту №10 до КП «Жилкомсервіс» 283, 75 грн., підготовка та направлення адвокатського запиту №17 до КП «Жилкомсервіс» 283, 75 грн.; підготовка та направлення адвокатського запиту №18 до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області 283, 75 грн.; підготовка та направлення адвокатського запиту №19 до Міністерства оборони України 283, 75 грн.; підготовка заяви про відсутність особи за адресою здійснення підприємницької діяльності від імені клієнта до Київського ДПІ ГУДПС в Харківській області 567,50 грн.; підготовка заяви про вжиття заходів щодо розшуку особи від імені клієнта до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області 567,50 грн.; підготовка та подання до суду позовної заяви та клопотання про виклик свідків 1702,50 грн.; участь у чотирьох судових засіданнях 2000 грн. (по 500 грн. за участь у кожному).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником надано: копію договору про надання правничої допомоги № Х04-21 від 18.02.2021 року; додаткову угоду №2 до договору про надання правничої допомоги №Х04-21 від 18.02.2021; акт приймання передачі послуг №1 за договором про надання правничої допомоги № Х04-21 від 18.02.2021; квитанцію № Х04-21/04-21/021221.

При вирішенні витання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує складність справи, а також обсяг наданих адвокатом послуг та приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача про стягнення відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6823,75 грн., оскільки така сума є співмірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно квитанції №0.0..1 від 21.04.2021 позивачем ОСОБА_1 при пред`явлення позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., у відповідності до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», 50 відсотків від вказаної суми, що становить 454 грн., підлягають поверненню позивачу.

Керуючись ст. ст. 2, 142, 177, 200, 247, 255, 257, 352, 354 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відмову ОСОБА_1 від позову, - прийняти.

Провадження у справі № 953/7688/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, - закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6823 (шість тисяч вісімсот двадцять три) грн. 75 коп.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн., сплачений на підставі квитанції №0.0..1 від 21.04.2021.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.В. Єфіменко