Провадження №: 2/336/1424/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики.

В заяві зазначив, що 20 липня 2020 року сторони уклади договрі позики, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв 100 000 гривень у позику та зобов`язався повернути протягом року щомісячними платежами у розмірі 8300 гривень. Сторони уклали зазначений правочини в простій письмовій формі. Відповідач до теперішнього часу зобов`язання за договором виконав частково, залишилась несплачена сума заборгованості у розмірі 29 194 грн. 97 коп., на вимогу про необхідність повернення заборгованості відповідач не реагував. На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача на його користь суму боргу, а також пеню за період з 17.03.2021 року по 18.11.2021 року у розмірі 2282 грн. 06 коп., три відсотки річних у розмірі 428 грн. 57 коп., інфляційнй витрати у розмірі 655 грн. 81 коп. за цей же період від простроченої суми, стягнення яких передбачено статтею 625 ЦК України,

Окрім того, просить покласти на відповідача видатки по сплаті судового збору, понесені ним при зверненні до суду.

З 23.11.2021 року справа перебувала в провадженні Запорізького районного суду Запорізької області, на підставі ухвали судді від 26.11.2021 року передана у відповідності до ст. 31 ЦПК України до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Згідно автоматизованого розподілу справ передана в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя щасливої О.В.

Ухвалою судді від 21.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заходи забезпечення позову, доказів не застосовувалися.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи без їх участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність позивача.

Відповідач, належним чином повідомленого про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився з невідомих причин, відзиву на позов, клопотання про розгляд справи у відсутність його представника суду не надав.

Вказані у відповідності до ст. 280 ЦПК України обставини зумовили проведення заочного розгляду справи за письмовою згодою представника позивача, висловленою в його заяві.

З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що 20 липня 2020 року сторони уклали договір позики, за умовами якого відповідач отримав в позику та зобов`язався повернути позивачу у строк, погоджений сторонами в один рік, 100 000 грн., щомісячним платежами у розмірі 8300 грн., склавши відповідну розписку (а. с. 10).

Поняття зобов`язання внормовано статтею 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. ст. 11, 509 ЦК України зобов`язання виникає, зокрема, з договору, яким в силу ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір набирає чинності з моменту його укладення (ст. 631 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, як слідує зі змісту ст. 638 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і закону.

Відповідачем частково виконані зобов`язання зі сплати боргу, невідшкодованою залишилася частина суми у розмірі 29 194 грн. 97 коп.

Зобов`язання, що витікають з договору позики внормовані статтею 1046 ЦК України, відповідно до якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Форма договору позики встановлена статтею 1047 ЦК України, за якою договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення усного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно наданому суду оригіналу розписки від 20 липня 2020 року відповідач отримав у позивача в позику 100 000 грн.; наявність боргового документа у кредитора свідчить про невиконання зобов`язання, що об`єктивно підтверджує правовідносини, які виникли між сторонами.

Зазначений доказ є належним і допустимим, оскільки сторонами дотримані вимоги закону до форми договору позики при його укладенні.

Порядок та строки повернення отриманих в позику грошових коштів, як випливає з наведеної статті 1049 ЦК України, встановлюються договором.

Як встановлено судом, вимога позивача про повернення грошових коштів залишилась невиконаною до розгляду судом цієї справи.

В силу ст. 625 ЦК України, якою внормовано відповідальність за порушення грошового зобов`язання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи вимоги про притягнення відповідача до відповідальності, встановленої статтею 625 ЦК України, суд знаходить всі підстави для їх задоволення, оскільки у відповідача існує невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що є обов`язковим до виконання.

Відповідачем прострочено зобов`язання з повернення боргу за період з 17.03.2021 року по 18.11.2021 року, том суд, з описаних міркувань виходить присуджує позивачеві стягнення пені, трьох проценти річних,інфляційних витрат, як різновид відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання.

З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для задоволення позову.

Статтею 265 ЦПК України внормований зміст судового рішення.

Судовий збір, оплачений позивачем, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст. 524, 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , реєстраційний номер обілкової картки платників податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , реєстраційний номер обілкової картки платників податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 32 561 грн. 41 коп. на виконання зобов`язань за договором позики, з яких: 29 194 грн. 97 коп. сума позики, пеня за період з 17.03.2021 року по 18.11.2021 року у розмірі 2282 грн. 06 коп., інфляційні витрати за період з 17.03.2021 року по 18.11.2021 року у розмірі 655 грн. 81 коп., три відсотки річних за період з 17.03.2021 року по 18.11.2021 року у розмірі 428 грн. 57 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів після його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива