Провадження №2-о/523/372/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участі секретаря судового засідання -Мішаглі Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася із вищевказаною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Спічак В.О., в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заява мотивована тим, що з 23 серпня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 січня 2022 року шлюб між сторонами розірвано.

Заявниця вказує, що після розірвання шлюбу колишній чоловік ОСОБА_2 доволі часто, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, влаштовує сварки із нею, під час яких ображає, нецензурно висловлюється, намагається принизити її, погрожує фізичною розправою, та іноді застосовує до неї фізичну силу, все це відбувається в присутності неповнолітніх дітей, чим чинить потужний психологічний тиск на заявницю та вчиняє домашнє насильство.

В зв`язку з вищевикладеним заявниця просила застосувати до ОСОБА_2 обмежувальний припис строком на шість місяців у наступному вигляді:

1.Заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

2.Заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

3.Заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

4.Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася.

Заінтересована особа ОСОБА_2 судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с.5, 6).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 січня 2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.7-9).

Крім того, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають спільно за адресою: АДРЕСА_1 .

З досліджених копії постанов Суворовського районного суду м. Одеси, які набрали законної сили, а саме : № 523/5515/21 від 28 квітня 2021 року, №523/17656/21 від 27 жовтня 2021 року, №523/19402/21 від 19 листопада 2021 року, №523/17655/21 від 13 грудня 2021 року, №523/21887/21 від 21 січня 2022 року, № 523/6816/23 від 10 травня 2023 року, №523/6817/23 від 10 травня 2023 року, №523/6815/23 від 10 травня 2023 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно ОСОБА_1 , зокрема: ображав, висловлювався нецензурною лайкою, принижував, шарпав, хапав за шию та руки, погрожував фізичною розправою, застосовував фізичну силу. Крім того, ОСОБА_2 21 січня 2022 року та 13 грудня 2021 року направлявся в порядку визначеному ст. 39-1 КУпАП до Центру соціальних Служб Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, буд.7) для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" строком на 3 (три) місяці (а.с.10, 11, 12, 13, 14, 15, 21, 22, 23).

З повідомлень відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до поліції, а саме: 31 березня 2023 року, 12 квітня 2023 року, 01 квітня 2023 року, 11 квітня 2023 року, за результатами звернень відносно ОСОБА_2 складені протоколи за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства (а.с.15, 16, 17, 18).

З копій термінового заборонного припису стосовно кривдника Серії АА № 144593 від 11 квітня 2023 року, Серії АА № 144606 від 11 квітня 2023 року, вбачається, що до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовувалися строком на 5 та 7 діб заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника : заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, заборона на вихід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи (а.с.19, 20).

Обґрунтовуючи необхідність застосування до ОСОБА_2 обмежувального припису заявниця посилається на те, що останній не реагує на заходи, що застосовує поліція та суд, що є досить висока вірогідність продовження та повторного вчинення насильства щодо неї з боку її колишнього чоловіка, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя та колишнє подружжя.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 зазначеного вище Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18 (провадження № 61-3848св19), від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20) та від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявниця обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявниця дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа ОСОБА_2 .

Тож, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінюючи сам вид насильства (психологічне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приходить до висновку про необхідність застосування стосовно ОСОБА_2 обмежувального припису та покладення на нього обов`язків.

Обираючи види таких обмежувальних заходів, суд враховує, характер правовідносин, що виникли між учасниками.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст. 247, 259, 263-265, 268, 350-1, 350-6 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме:

1.Заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

2.Заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

3.Заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

4.Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника, а саме: відділ поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.06.2023 року.

Суддя: