Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/959/23
Провадження № 2/376/592/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.

за участю секретаря судових засідань Борисевич Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сквира в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4536756 від 29.07.2021 р., в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість в сумі 48 216,00 грн., інфляційні втрати - 13 837,99 грн, три відсотки річних - 1 933,92 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 8 00,00 грн.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 29.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4536756 про надання споживчого кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 14 700,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, строком на 30 днів, тобто по 28.08.2021 р. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, згідно п.п. 4.3. Кредитного договору, даний договір було автоматично пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 днів. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював. Також, згідно умов кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

03.05.2022 року між ТОВ «Авернус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 03-05/2022, за яким ТОВ «Авентус Україна» відступив права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту.

Проте, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору № 4536756 від 29.07.2021 р. не сплачена і складає 63987,91 грн.

Представник позивача ТОВ «Фінтраст Україна» - адвокат Крюкова М.В. до суду не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої просить провести розгляд за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, направила до суду відзив, в якому позов визнає частково, а саме суму кредиту в розмірі 14 700,00 грн., 33 516,00 грн. відсотки за користування кредитом, інфляційні втрати в розмірі 520,13 грн., три відсотки річних - 101,00 грн., всього 48 837,13 грн. Також у відзиві зазначила, що при постановленні рішення просить врахувати, пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, який було доповнено згідно ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу у період дії в Україні неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 р. за прострочення виконання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем. У частині позову про стягнення витрат на правову допомогу просить відмовити, оскільки дана справа є невеликої складності, час витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт складається лише із підготуванням позовної заяви, приймаючи до уваги часткове визнання позову, також враховуючи сімейний та матеріальний стан, оскільки має на утриманні дитину інваліда 1 групи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», яке є фінансовою установою, та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4536756 про надання споживчого кредиту. (а.с.8-10)

Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 р. та розміщених на сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. (а.с.6-7)

Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Договору № 4536756 про надання споживчого кредиту сума кредиту (загальний розмір) складає 14 700,00 грн., строк кредиту 30 днів, тип процентної ставки фіксована. (а.с.8)

Відповідно до п. 1.5.1. договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.(а.с.8)

Згідно з п.1.5.2 Договору знижена процентна ставка 0,95 % в день та застосовується, якщо споживач у межах строку визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. (а.с.8)

Відповідно до п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Згідно з п. 3.1. Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 14 700,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

01.12.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №01.12/2022-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до боржників.

Згідно копії Акту прийому-передачі та інформації реєстру боржників в електронному виді за договором факторингу № 03-05/2022 від 03.05.2022 р.ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до боржників, зокрема і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 4536756. (а.с.14-16)

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електрону адресу, зазначену останньою при укладенні кредитного договору. (а.с.19)

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти згідно договору № 4536756 від 29.07.2021 р. про надання споживчого кредиту, однак відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, про що і підтвердила у відзиві, та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», яке є правонаступником кредитодавця.

Згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим.

Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено.

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За встановлених обставин, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат.

Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з

24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 24.02.2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

При подачі позову до суду позивачем не враховано вищевказаний п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України та в супереч зазначених вимог закону здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з за період з грудня 2021 р. по лютий 2023 р. інфляційні втрати в розмірі 13 837,99 грн., три відсотки річних з 27.11.2021 р. по 30.03.2023 р. - 1 933,92 грн. згідно вимог статті 625 Цивільного кодексу України.

Врахувуючи вимоги п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума інфляційних втрат, в сумі 520, 13 грн. а також 3% річних в сумі 101,00 грн. за період з 01.12.2021 р. по 23.02.2022 p.,

Тому враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 4536756 про надання споживчого кредиту від 29.07.2021 року, що складає 48 837,13 грн., з яких: 14 700,00 грн. - тіло кредиту, 33 516,00 грн. - нараховані проценти, 520,13 грн. - інфляційні втрати, 101,00 грн. - 3% річних.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2 684,00 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову, та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Договору про надання правової допомоги № 07-07/2022 від 30.03.2023 року адвокат Крюкова М.В. надає юридичну допомогу.

Згідно звіту про надання правової допомоги згідно договору № 07/07-2022 р. від 30.03.2023 р., рахунку оплати по замовленню № 264/30/03 від 30.03.2023 р., платіжної інструкції № 353 від 29.03.2023 р. адвокатом Крюковою М.В. надано Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» юридичні послуги за подання позову до ОСОБА_1 на загальну суму 8 000 грн.(а.с.24,25,26)

Під час розгляду справи відповідачем було заявлено клопотання про відмову у задоволенні позову в частині розміру витрат на правничу допомогу.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, а також характер виконаної адвокатом роботи з врахуванням складності справи, а саме, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором є незначної складності та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. є завищеним, а тому суд дійшов висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 63987,91 грн., а задоволено на суму 48837,13 грн., тобто на 76,32 % (48837,13х100:63987,91). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2048,42 грн. (2684,00х76,32:100).

Керуючись ст. ст. 16, 526-530, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 81, 82, 137,141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15 оф. 118/2 заборгованість за договором № 4536756 від 29.07.2021 р., у розмірі 48837 (сорок вісім тисяч вісімсот тридцять сім гривень) 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15 оф. 118/2 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2048 (дві тисячі сорок вісім гривень) 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15 оф. 118/2 витрати на правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі гривень) 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Г. Батовріна