Справа № 523/4389/23
Провадження №2/523/2728/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» про визнання пункту договору недійсним та зобов`язання провести перерахунок,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2023 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ТОВ «Глобал Спліт» про визнання пункту 1.6 кредитного договору №ІКАZG.235560.001 від 04.04.2014 року , укладеного між нею та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», щодо сплати позичальником комісії за надання кредитних ресурсів щомісяця у період сплати у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту, недійсним, а також зобов`язати відповідача провести перерахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням незаконно сплаченої комісії у розмірі 18018 грн.

Вимоги обгрунтовані тим, що 04.04.2014 року позивачка отримала в кредит 150150 грн у термін до 03.04.2018 р під проценти за користування кредитом - 15,5 % річних. Обов`язки позивачка виконувала до травня 2016 року. В вересні 2019 року отримала позов ТОВ «Глобал Спліт» про стягнення заборгованості за кредитним договором і дізналася про відступлення прав вимоги новому кредитору. Вказуючи на норми Закону України «Про захист прав споживачів» вважає, що п.6.1 договору щодо сплати комісії є несправедливими, тому просить цей пункт незаконним та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок сплаченої суми.

Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

15 березня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

05 травня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позов за змістом якого він заперечував проти позову та вказав на те, що позивачка підписуючи кредитний договір погодилася з його умовами і зобов`язувалася їх виконувати. До позовної заяви не надано жодного доказу , що підтверджує сплату позивачем комісії у розмірі 18018 грн. З моменту укладення договору переуступки права вимоги відповідач не здійснював нарахування комісії.

Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка звернулася з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач свого представник в засідання не направив, повідомлявся про дату, місце та час судового засідання як за юридичною адресою та і за електронною адресою, що відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням. Відповідач причини неявки не повідомив, відзив на позов не надсилав.

Також повна інформація про дату час та місце розгляду справи розміщена на офіційному сайті Судової влади.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом було встановлено, що 04 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №IKAZG.235560.001, за яким банк надав позивачці кредит у сумі 150150 (сто п`ятдесят тисяч сто п`ятдесят гривень) гривень 00 копійок, а позивачка зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 03 квітня 2018 року та сплатити відсотки за його користування.

За умовами п.1.6 договору позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,50 % від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Сплата комісії здійснюється в гривні. Розрахунок та нарахування здійснюється щомісяця в перший робочий день місяця за поточний місяць. Комісія за місяць видачі кредиту не нараховується. Нарахування комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму кредиту що зазначений у п.1.2.

Згідно п. 1.7. Кредит надається Позичальнику на наступні цілі: на придбання авто SSANG YANG REXTON, 2011 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 та сплату комісії за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Відповідно до пп. 2.4. Період сплати кредиту, комісії та процентів: з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими.

04 квітня 2014 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_1 укладено договір застави рухомого майна №ZXA019500.235560.002, предметом цього договору є надання заставодавцем в заставу рухомого майна: Автомобіль марки SSANG YANG REXTON, 2011 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шасі № НОМЕР_2 .

06 березня 2019 року укладено Договір № 146 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимог між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт», за умовами якого до останнього перейшли права вимоги за кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З додатку до договору Договір № 146 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимог між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» убачається, що були передані права за кредитним договором №IKAZG.235560.001 від 04.04.2014р..

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Законом України від 01 грудня 2005 року № 3161-IV Закон України «Про захист прав споживачів» був викладений в новій редакції, яка запровадила законодавче регулювання права споживача в разі придбання ним продукції у кредит (стаття 11) та визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача внаслідок їх несправедливості (стаття 18). Натомість, в частині першій статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) передбачалося, що умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними. Тобто була закріплена інша правова конструкція недійсності умов договору.

Отже, п.1.6 кредитного договору є несправедливим та підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до частини третьої ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з нормами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповіднодо частини першої ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо вимоги про зобов`язання провести перерахунок заборгованості за кредитним договором №ІКАZG.235560.001 від 04.04.2014 року з урахуванням незаконно сплаченої комісії у розмірі 18018 грн., то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки суду не було надано належного та допустимого доказу на підтвердження оплати вказаної суми .

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76, 81, 89, 95,141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» про визнання пункту договору недійсним та зобов`язання провести перерахунок , задовольнити частково.

Визнати недійсним пункт 1.6 кредитного договору №ІКАZG.235560.001 від 04.04.2014 року, укладеного між нею та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку», щодо сплати позичальником комісії за надання кредитних ресурсів щомісяця у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 22 грудня 2023 року.

Суддя