Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1839/23

21 грудня 2023 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Шишка О. А.,

з участю: секретаря Сіщук Г. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

ТОВ "Споживчий центр" звернулось в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №04.02.2021-100006807 від 04.02.2021 року у розмірі 30000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.02.2021 року між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем було укладено кредитний договір №04.02.2021-100006807, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 10000 грн строком на 14 днів. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору.

Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитом, яка станом на 27.04.2021 року становила 30000 грн, з яких: 10000 грн заборгованість за тілом кредиту, 20000 грн заборгованість за відсотками. Оскільки у добровільному порядку заборгованість за вищевказаним кредитним договором ОСОБА_1 не погасив, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача 30000 грн заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати: 2147,20 грн судового збору.

У поданій заяві представник позивача просить справу слухати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні вимоги позову визнав частково, зазначив, що дійсно отримав кредитні кошти у ТОВ "Споживчий центр" в розмір 10000 грн. Однак вказав, що відповідачем неправильно нараховано відсотки, оскільки на сайті товариства було повідомлено, що кредит надається під 1 %, а фактично застосовано іншу процентну ставку. Просив відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.02.2021 року між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №04.02.2021-100006807 (а.с.16-26).

Відповідно до умов укладеного договору на рахунок відповідача було перераховано грошові кошти у розмірі 10000 грн (а.с.29).

Відповідно до виписки за рахунком відповідач користувався кредитними коштами, своєчасно не вносив платежів на повернення кредиту, відповідно до умов договору (а.с.30-33).

З наданої представником позивача довідки заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №04.02.2021-100006807 від 04.02.2021 року станом на 27.04.2021 року становить 30000 грн, з яких : 10000 грн заборгованість за тілом кредиту, 20000 грн заборгованість за відсотками (а.с.28).

Відповідно до ч. 2 ст.11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.610ЦКУкраїни порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зокрема, ст.1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Також, виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, зважаючи на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Суд вважає безпідставним твердження відповідача, що він отримав кредит під 1% річних, оскільки це спростовується наданою стороною позивача заявкою та паспортом споживчого кредиту, які підписані відповідачем (а.с.20-26).

За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №04.02.2021-100006807 від 04.02.2021 року в розмірі 30000 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 10000 грн, заборгованості за відсотками - 20000 грн.

Крім того, у ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, понесені позивачем судові витрати в частині сплати судового збору необхідно віднести на рахунок відповідача, у зв`язку з чим з нього слід стягнути 2147,20 гривень судового збору за подання позовної заяви.

На підставі наведеного, ст. 526, 527, 530, 549, 1054 ЦК України, керуючись ст. 141, 142, 206, 274-279, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" 30000 грн заборгованості за кредитним договором №04.02.2021-100006807 від 04.02.2021 року (яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000 грн, заборгованості за процентами в розмірі 20000 грн), а також 2147,20 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 26 грудня 2023 року.

Головуючий О. А. Шишко