УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 /далі - ФОП ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні у справі № 760/28824/20 за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» /далі - ТДВ «СК ««Ю.ЕС.АЙ.»/ (, адреса: 04210, м. Київ, пр. Героїв Сталінграда, 4, корпус 6а), первісним правонаступником якого була фізична особа-підприємець ОСОБА_2 /далі - ФОП ОСОБА_2 / (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), до ОСОБА_3 /далі - ОСОБА_3 / ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_3 ) про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

28.08.2023 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява ФОП ОСОБА_1 , в якій заявник в порядку ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» просить суд замінити стягувача по справі № 760/28824/20 з ФОП ОСОБА_2 на ФОП ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2023 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично матеріали заяви разом зі справою передано судді по реєстру 04.09.2023.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05.09.2023 вказану заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 16.11.2023.

Учасники провадження у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися судовими-повістками, також відповідна інформація розміщувалась на сайті судової влади, а ухвала - в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Тобто суд в вчинив всі можливі та залежні від нього заходи щодо повідомлення учасників судового процесу про розгляд справи.

Учасники провадження у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду на момент розгляду справи не надійшло.

За змістом абз. 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи заяви

В обґрунтування вимог заявник вказує на те, що 07.07.2023 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 2/1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_3 перейшло до ФОП ОСОБА_1 .

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали заяви ФОП ОСОБА_1 та справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження зазначених заявником обставин в їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17.11.2021 (а.с. 59-68) у справі № 760/28824/20 вирішено: стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_4 ) 11 350,10 грн (одинадцять тисяч триста п`ятдесят гривень десять копійок) матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні) судового збору.

02.02.2022 на виконання рішення суду у справі № 760/28824/20 від 17.11.2021 Солом`янським районним судом міста Києва видано виконавчий лист (а.с. 75).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03.03.2022 виправлено описки у виконавчому листі, виданому Солом`янським районним судом міста Києва 02.02.2022 у цивільній справі № 760/28824/20 за позовною заявою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», правонаступником якого є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, шляхом вказівки: - правильного повного найменування стягувача - «фізична особа-підприємець ОСОБА_2 »; - правильного коду ІПН стягувача - « НОМЕР_2 »; - правильного місцезнаходження стягувача - « АДРЕСА_4 » (а.с. 82-82).

З матеріалів справи вбачається, що 07.07.2023 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 2/1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_3 перейшло до ФОП ОСОБА_1 (а.с. 89-111).

Таким чином, внаслідок відступлення права вимоги правонаступником усіх прав та обов`язків ФОП ОСОБА_2 став ФОП ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно з ч. 2 ст. 442 ЦПК України заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За змістом ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частина 1 п. 1 ст. 512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суд враховує, що ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.04.2021 у справі № 301/358/20 (провадження № 61-17825св20) викладено наступну правову позицію:

«Судові рішення відповідно до статті 124 Конституції України є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України, визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до вимог частини другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

За змістом частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.

У постанові від 16 лютого 2021 року в справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20) Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновком, викладеним Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц про те, що заміна сторони правонаступником можлива і після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням.

Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при вирішенні цього питання повинен дослідити по суті обставини правонаступництва та не може обмежитися встановленням формальних умов застосування відповідного припису.

Задоволення заяви про заміну сторони правонаступником у виконавчому провадженні на стадії виконання судового рішення або відмова у такому задоволенні, здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Оскільки суди попередніх інстанцій не встановили, що договори про відступлення прав вимоги від 27 червня 2019 року оспорюються або визнанні у встановленому порядку недійсними, Верховний Суд позбавлений можливості на стадії касаційного перегляду судових рішень, ухвалених за результатами розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, надавати оцінку таким договорам на предмет їхньої відповідності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

До матеріалів справи заявником долучено договір від 07.07.2023 відступлення права вимоги № 2/1АК відповідно до якого право вимоги грошової вимоги від ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_3 перейшло до ФОП ОСОБА_1 (а.с. 98-103).

Суд бере до уваги, що у матеріалах цієї цивільної справи немає відомостей про наявність судових рішень про визнання недійсним вказаного договору про відступлення права вимоги.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Таким чином, суд приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог заяви про заміну сторони стягувача з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) як вибулої сторони, на його правонаступника - фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у цивільній справі № 760/28824/20 за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», первісним правонаступником якого був фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди

Отже, аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява про заміну сторони у виконавчому провадженні обґрунтована належним чином, ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому ст. 272 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з п. 28 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвали суду першої інстанції щодо заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 76-81, 259-261, 352-355, 442 ЦПК України, ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні у справі № 760/28824/20 за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», первісним правонаступником якого був фізична особа-підприємець ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, - задовольнити.

Замінити сторону стягувача - фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на його правонаступника - фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) щодо виконання рішення у цивільній справі № 760/28824/20 за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», первісним правонаступником якого була фізична особа-підприємець ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Ухвалу надіслати (надати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич