КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/13001/23

06 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Болотова Є.В.

- Музичко С.Г.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мельникової Людмили Володимирівни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Панченко О.М., у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа, Деснянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, в якій просив встановити факт смерті ОСОБА_2 , громадянки України (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Каменськ-Шахтинський, Ростовська область, російська федерація.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на території російської федерації в м. Каменськ-Шахтинський, Ростовська області померла рідна мати заявника ОСОБА_2 у зв`язку із хворобою серця, а після її смерті відкрилася спадщина. Матір заявника майже все своє життя проживала у місті Луганськ, враховуючи різке погіршення стану здоров`я, необхідність термінового догляду, неможливість прямого виїзду з м. Луганськ до України, де знаходиться її син, та абсолютну неспроможність перенести дорогу до України через рф була змушена наприкінці липня 2023 року виїхати до рідної сестри у місто Каменськ-Шахтинський, Ростовська область, російська федерація, де померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із хворобою серця.

Вказував, що встановлення факту смерті необхідно заявнику задля звернення до органів пенсійного фонду з метою, повідомлення їх про смерть пенсіонерки та припинення відповідних виплат на її ім`я, які досі нараховуються, а також, в майбутньому, з метою вирішення питань щодо майна померлої, в тому числі спадкування.

Посилаючись на наведене, заявник просив заяву задовольнити.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник заявника ОСОБА_1 адвокат Мельникова Л.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказувала, що судом не було взято до уваги, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових та немайнових прав заявника (отримання свідоцтва про смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, в тому числі відкриття спадщини, припинення нарахування пенсії померлій матері), а законом не встановлено іншого порядку встановлення факту смерті у ситуації повного припинення дипломатичних відносин з країною, де громадянин України помер та неприйняття органами ДРАЦС документів про смерть невстановленого зразку, невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Мельникова Л.В. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для її задоволення.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Згідно до ст. 1 ЗУ «Про громадянство України», громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, або мають посвідчення біженця чи документ, що підтверджує надання притулку в Україні.

Згідно із ст. 17 ЗУ « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до ч.6, ч.7 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно до ст.11-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», положення цієї статті застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями. В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями. У разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

У відповідності до ч.1 ст.16 Закону України «Про приватне міжнародне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Частиною 1 ст.17 Закону України «Про приватне міжнародне право» визначено, що виникнення і припинення цивільної правоздатності фізичної особи визначається її особистим законом.

Отже, смерть ОСОБА_2 зареєстрована у відповідності до особистого закону держави їїгромадянства (російської федерації) на території російської федерації, що не є підставою для встановлення такого факту судом у відповідності до ст.315 ЦПК України.

Зазначене підтверджується п.9 ч.1 ст.76 Закону України «Про приватне міжнародне право», відповідно до якого суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадках якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дійшов висновку про скасування оскаржуваного рішення районного суду і залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, оскільки встановлення факту смерті пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

Подібні висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 18 липня 2022 року у справі № 755/9100/18 (провадження № 61-17332св20).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

В даному випадку ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду в позовному провадженні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мельникової Людмили Володимирівнизадовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 травня 2023 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа, Деснянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанову.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий: Судді: