Справа № 643/408/23
Провадження № 2-о/643/28/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Куліш А.С. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа приватний нотаріус ХМНО Свергунова Вікторія Андріївна про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини,суд,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт

постійного проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_2 у м. Харкові.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначив, що квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про право власності від 22 грудня 2008 року , реєстраційний №1-08-304016-Ц2.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно свідоцтва про право спадщини за законом від 09.02.2018 року спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 . Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Ця квартира складається з однієї жилої кімнати житловою площею 29,6 кв. м., загальною площею 47, 3 кв. м

Вказана частка квартири належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло , виданого 22.12.2008 року. 1/3 частка квартири належала померлому особисто, а 1/6 частка квартири належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем на яку був його батько, ОСОБА_3 , який прийняв спадщину , але не оформив своїх спадкових прав.

Також згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.02.2018 року, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є : його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/2 частину цієї квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все її майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 . Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині у неї немає, єдиним спадкоємцем після її смерті є заявник. Він поховав та ніс усі витрати, пов`язані з похованням .

З метою оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 заявник звернувся до нотаріальної контори ,однак заявнику було роз`яснено про необхідність надання документів, що підтверджують факт його спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За вказаних обставин, заявник змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавицею ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Заявник ОСОБА_1 та його представник підтримали доводи заяви та просила їх задовольнити .

Зацікавлена особа -приватний нотаріус Свергунова В.А. в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи сповіщена в установленому порядку,просила слухати справу у її відсутність .

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповіднодо цьогоКодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, щопункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.02.2018 року спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 . Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Вказана частка квартири належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло , виданого 22.12.2008 року. 1/3 частка квартири належала померлому особисто, а 1/6 частка квартири належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем на яку був його батько, ОСОБА_3 , який прийняв спадщину , але не оформив своїх спадкових прав.

Також згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.02.2018 року, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є його : мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 ; батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/2 частку цієї квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданого 19 жовтня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 4б цього Кодексу).

Встановлення юридичного факту, необхідно заявнику для визнання його спадкоємцем четвертої черги, відповідно до статті 1264 ЦК України, та прийняття частини спадщини, що належить спадкодавцеві ОСОБА_2 .

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення ( ч.2 ст.315 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності ст.1223 ЦК Україниу разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.1ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).

За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_9 підтверджується наступними письмовими доказами: свідоцтвом про право власності від 22 грудня 2008 року , реєстраційний №1-08-304016-Ц2, свідоцтвом про право спадщини за законом від 09.02.2018 року, свідоцтвом про право власності на житло , виданого 22.12.2008 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності № 113427566 від 09.02.2018 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності № 113427177 від 09.02.2018 року, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70954879 від 19.12.2022 року, копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 виданого 19 жовтня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 10061, наявністю правоустановчих документів у заявника.

Надані докази є належними та допустимими, з точки зору закону, проживання заявника однією сім`єю з ОСОБА_2 , наявності спільного побуту та ведення спільного господарства.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною третьою статті 12 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимоги щодо встановлення факту спільного проживання заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю більше п`яти років знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та є доведеними відповідними доказами.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 13, 19, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 293-294 ЦПК України, ст.1264, 1268 ЦК України ,суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_11 більше п 'яти років до часу відкриття спадщиниу квартирі АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Майстренко О.М.