Справа № 201/3124/22
Провадження № 2-о/201/35/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

13 червня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

присяжних Панкуліч В.В., Семерюк М.В.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересовані особі - Орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 ) про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки, призначення опікуна, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська з заявою, в якій заінтересованою особою зазначив Орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки, призначення опікуна.

В обґрунтування заявленого посилався на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, проживає разом із заявником ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться заявнику матір`ю, через свій похилий вік має когнітивні порушення, унаслідок чого потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, що підтверджується висновком Клінічної лікарні швидкої медичної допомоги Дніпровської міської ради Центр психіатричної допомоги дитячому та дорослому населенню від 17.05.2022р. №618, а також довідкою 17.05.2022р. № 11/98, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом: Важка атеросклеротична деменція, змішаної форми, чим викликана її недієздатність усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Окрім того, вона є внутрішньо переміщеною особою з території (м. Маріуполь, Донецька область), де ведуться активні бойові дії. Певний час знаходилася під обстрілами, що ще більше ускладнило її стан здоров`я. Стала неврівноваженою, психічний стан не стабільний. Через даний стан вона не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребувати опіки.

Стан її здоров`я стабільно важкий. Вона постійно знаходиться під наглядом заявника, не здатна до будь-якого самообслуговування, не усвідомлює значення своїх дій, не здатна до комунікації, є лежачим хворим та потребує постійного нагляду та турботи.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає слабоумством у формі глибокої розумової відсталості. В силу враженості хвороби за своїм психічним станом не може розуміти свої дії та керувати ними. Потребує встановлення опіки. Призначення опікуна недієздатній особі, на думку заявника, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Інших осіб, які б перебували з ОСОБА_2 у сімейних відносинах, разом проживали та дбали про неї немає, окрім сина ОСОБА_1 . Отже, заявник вважає, що саме він здатен про неї піклуватися та дбати про її стан здоров`я.

На підставі викладеного, просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною, встановити над нею опіку і за поданням Органу опіки та піклування призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном.

За для встановлення стану особи, заявник просив призначити судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та здатності усвідомлювати нею значення своїх дій, та керувати ними, на вирішення якої поставити наступні питання:

1. Чи хворіє ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на психічне захворювання, якщо так, то на яке?

2. Чи здатна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

3. Чи потребує ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначення опікуна?

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2022р. відкрито провадження у справі (а.с. 16).

Ухвалою суду від 20.06.2022р. залучено до участі в справі за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа - Орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради) про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки, призначення опікуна, в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Витребувано від КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» ДМР медичну картку хворого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 34 35).

Ухвалою суду від 07.10.2022р. призначено у справі судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

1. Чи хворіє ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на психічне захворювання, якщо так, то на яке?

2. Чи здатна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

3. Чи потребує ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначення опікуна?

Проведення експертизи доручено експертам Дніпровської філії відділу судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» (49115, м. Дніпро, вул. Бехтерєва, буд. 1).

Направлено експертам для дослідження матеріли цивільної справи №201/3124/22 та медичну картку амбулаторного хворого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язано заявника ОСОБА_1 забезпечити доставлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР на визначений час для проведення експертизи та в разі необхідності надати експерту всі необхідні матеріали, які підлягають дослідженню.

Провадження по справі на час проведення експертизи зупинене (а.с. 59 60).

23.05.2023р. на адресу суду повернута цивільна справа №201/3124/22, без виконання, оскільки особа на експертизу не з`явилася (а.с. 62).

Ухвалою судді від 23.05.2023р. відновлено провадження у справі (а.с. 64).

Представник заявника адвокат Руда О.О. (діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 0404-0002412 від 10.05.2022р. а.с. 13) подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, без фіксації технічними засобами. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім того зазначила, що додаткових клопотання та заяви щодо призначення додаткових експертиз не має (а.с. 67).

Заінтересовані особи та їх представники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулися (а.с. 64 66).

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Інші клопотання та заяви, пов`язані з розглядом справи, від учасників судового процесу не надходили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановленню судом факту відповідають цивільні правовідносини про визнання фізичної особи недієздатною, які регулюються нормами ЦК України та ЦПК України.

Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-384цс16 зроблено висновок, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 21).

Відповідно до довідки, виданої КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» ДМР вих. № 11/98 від 17.05.2022р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває під наглядом лікаря психіатра з діагнозом: важка атеросклеротична деменція, змішаної форми (а.с. 11).

Вказаний діагноз також вказано у виписці з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 , виданої 16.06.2022р. Амбулаторією загальної практики № 3 м. Дніпра КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4»ДМР (а.с. 20).

За правилами ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Статтею 105 ЦПК України передбачено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про психіатричну допомогу» судово-психіатрична експертиза з цивільних справ призначається і проводиться на підставах та в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням судово-психіатричних експертиз.

Відповідно до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Ухвалою суду від 07.10.2022р. у справі за заявою ОСОБА_1 була призначена судово-психіатрична експертиза, на вирішення якої були поставлені відповідні питання для з`ясування психічного стану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 силами Дніпровської філії відділу судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», направлено експертам для дослідження матеріли справи і медичну картку амбулаторного хворого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Було зобов`язано заявника ОСОБА_1 забезпечити доставлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР на визначений час для проведення експертизи та в разі необхідності надати експерту всі необхідні матеріали, які підлягають дослідженню.

Однак 23.05.2023р. на адресу суду повернута цивільна справа №201/3124/22, без виконання, оскільки особа на експертизу не з`явилася (а.с. 62).

Суд звертає увагу, що дієздатність - це категорія цивільного та цивільно-процесуального права. Набуття дієздатності, обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною встановлюються зазначеними галузями права та відбувається за рішенням суду. Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати в правовідносини, та після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник.

Таким чином, недієздатність - втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в Цивільному кодексі України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов`язкового проведення судово-психіатричної експертизи.

Визнання особи недієздатною - це не тільки визначення стану здоров`я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний).

Під медичним критерієм слід розуміти «хронічний, стійкий психічний розлад». Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичного критеріїв існувати не може.

Вказані критерії одночасно несуть як медичний, так і юридичний характер. Юридичний критерій недієздатності має, перш за все, психологічну природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання, ступінь розладів у інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сферах психічної діяльності. Не кожний психічний розлад призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах, а тільки такий його ступінь (глибина), який суттєво впливає на волю, пам`ять та інтелект хворого, що позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, для визнання особи недієздатною встановити, у передбаченому порядку, тільки наявність психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання у вигляді глибини ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери. Таким чином, межа між дієздатністю та недієздатністю психічно хворого встановлюється відповідно до юридичного (психологічного) критерію - здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів.

Суттєве ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери психічної діяльності, яке проявляється у неможливості особи усвідомлювати значення своїх дії та (або) керувати ними, може потягнути за собою важливі наслідки правового характеру у вигляді визнання громадянина недієздатним.

Одними із основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін (ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Подані до суду медичні документи, за відсутності належного доказу - висновку судово-психіатричної експертизи, не можуть самі по собі свідчити, що у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виникає неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Виходячи з вищенаведеного, матеріали справи не дають жодних підстав для встановлення тієї обставини, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на психічну хворобу і внаслідок цього вона не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, що є підставою для визнання особи недієздатною.

За встановлених обставин, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що заява про визнання особи недієздатною задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 58, 60, 62, 63 ЦК України, ст. ст. 5, 13, 259, 293-300 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (заінтересовані особі - Орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 ) про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки, призначення опікуна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 23 червня 2023 року.

Суддя О.С. Наумова

Присяжний В.В. Панкуліч

Присяжний М.В. Семерюк