Справа №461/8764/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю: секретаря судового засідання Євтушенка В.Ю.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом адвоката Григи Фоми Васильович в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,

в с т а н о в и в:

адвокат Грига Ф.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому просить: зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , вселити ОСОБА_2 у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати ОСОБА_3 надати ОСОБА_2 ключі від квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява вмотивована тим, що позивач є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також відповідальним квартиронаймачем. Квартира АДРЕСА_2 межує квартирою АДРЕСА_3 . Власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_3 Позивач зазначає, що тривалий час не проживав в Україні, а перебував за кордоном та родина відповідача ОСОБА_3 , з його дозволу користувалась квартирою АДРЕСА_3 . При цьому, позивач регулярно надсилав грошові кошти для здійснення оплати комунальних платежів. 11.08.2021 року позивач повернувся в Україну та, скориставшись ключами намагався увійти до квартири, однак замки до вхідних дверей виявились заміненими, а відповідач відмовився відчинити двері та впустити ОСОБА_2 до помешкання. Позивач вказує,що неодноразово вчиняв спроби проникнути до свого житла однак кожного разу йому це не вдавалось. 17.08.2021 року та 20.08.2021 року позивач звернувся до патрульної поліції з викликом за місцезнаходженням квартири, однак згідно отриманої відповіді від 31.08.2021 року №21146, його було повідомлено, що дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення відсутні, у зв`язку із чим внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є неможливими. Зважаючи на вказані обставини, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

23.12.2021 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача ОСОБА_3 проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.01.2022 року розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.05.2022 року продовжено процесуальний строк розгляду цивільної справи за позовом адвоката Григи Фоми Васильович в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення

04.08.2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 , в якому проти вимог позовної заяви заперечив, зазначив, що такі є безпідставними, та такими,які не підлягають задоволенню. Відзив обґрунтований тим, що твердження позивача не відповідають дійсності, оскільки 13.08.2021 року ОСОБА_2 разом з невідомою жінкою підішли до дверей спільного користування без будь яких речей. Жодної спроби відчинити двері спільного користування ОСОБА_2 не вчиняв. Відповідач зазначає, що 17.08.2022 року ОСОБА_2 з трьома невідомим особами спробував зламати двері. Згідно технічних паспортів квартир АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 , частина цих квартир знаходиться на праві ідеальної спільної часткової власності. Це номери І і ІІ на технічному паспорті квартири АДРЕСА_2 , коридор спільного користування (І) і балкон, який виходить у подвір`я (ІІ). Відповідач зазначає, що ОСОБА_2 тричі робив спроби увійти у коридор спільного користування, разом зі сторонніми особами, яких відповідач не знає. Відповідач стверджує, що після спілкування з ОСОБА_2 йому стало відомо, що у нього є намір відчужити квартиру АДРЕСА_3 сусідам на прізвище ОСОБА_7 . Відчужити квартиру ОСОБА_3 позивач відмовився. Відповідач вказує, що тривалий час він та члени його сім`ї перебувають у конфліктних стосунках з родиною ОСОБА_7 . В провадження Галицького районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, потерпілими у вказаному провадженні є позивач ОСОБА_3 , дружина позивача ОСОБА_8 , донька позивача ОСОБА_9 . З відзиву на позовну заяву також вбачається, що причини за якими ОСОБА_2 намагався увійти у коридор спільного користування і чому порушує вимоги ст. 362 ЦК України та відмовляє відповідачу у продажі квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 невідомі. Крім того, відповідач вказує, що матеріали справи не містять доказів скерування позивачем грошових коштів для оплати наданих комунальних послуг. В 2007 році ОСОБА_2 переказав відповідачу 400 доларів США, та 250 доларів США в 2016 році. З вказаних підстав, просить позов залишити без задоволення.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.11.2022 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення закрито та призначено справу до судового розгляду.

09.11.2023 року на адресу суду повторно скеровано відзив на позовну заяву, який є аналогічним відзиву на позовну заяву від 04.08.2022 року.

01.12.2023 року на адресу суду повторно скеровано відзив на позовну заяву, який є аналогічним відзиву на позовну заяву від 04.08.2022 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.02.2023 року витребувано матеріали зібрані за зверненням ОСОБА_2 до ЛРУП №1 та зареєстровані в інформаційно телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за №34879, 34905, 34908, а також письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та рапорти працівників поліції з архіву Львівського районного управління поліції №1, що розташований за адресою: м. Львів, вул. Романчука, 18.

06.03.2023 року на виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова від 02.02.2023 року Львівським районним управлінням поліції №1 ГУНП у Львівській області скеровано на адресу суду матеріали ЄО №32599 від 04.08.2021 року до яких приєднано №34908 від 20.08.2021 року та ЄО №34502 від 17.08.2021 року до яких приєднано №345905 від 20.08.2021 року, №34879 від 20.08.2021 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання потворно не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. 19.12.2023 року повторно скерував на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Щодо розгляду справи у відсутності відповідача, суд зазначає наступне.

19.12.2023 року відповідачем ОСОБА_3 було повторно подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із його перебуванням на лікарняному. На підтвердження зазначених обставин, відповідачем долучено до матеріалів справи: довідку до акту огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №048113, акт обстеження огляду сімейного лікаря від 01.12.2023 року, направлення №1246-9859-3558-8708 на консультацію лікаря невролога, термін дії з 14.12.2023 року до 13.12.2024 року.

Так, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 скеровувались клопотання про відкладення розгляду справи: 09.03.2022 року, 29.03.2023 року, 12.07.2023 року, 28.09.2023 року, 05.12.2022 року, 02.02.2023 року, 03.04.2023 року, 12.04.2023 року, 27.04.2023 року, 29.05.2023 року, 12.06.2023 року,18.07.2023 року, 25.07.2023 року, 10.08.2023 року,14.09.2023 року, 26.10.2023 року, 05.12.2023 року, 19.12.2023 року.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превілеює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Незважаючи на те, що завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться не перед сторонами процесу, а перед органом судової влади, вказана обставина жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь в справі, направлену на те, що умисно перешкодило досягненню органом судової влади вказаних завдань.

Особи, що беруть участь в справі, не мають прямого юридичного обов`язку сприяти суду в правильному і своєчасному розгляді і вирішенні цивільної справи, проте зобов`язані утримуватися від дій, здатних перешкоджати досягненню названих завдань.

Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків.

Проблеми, пов`язані із недобросовісним виконання своїх процесуальних обов`язків та зловживанням процесуальним правом, можуть ущемити право кожного на судовий розгляд протягом розумного строку, що захищається гарантіями статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.

Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.

Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; в) відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Крім того, згідно ч.1 ст.212 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Згідно ч.6 ст.212 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом.

Однак, відповідач не звертався до суду із клопотанням для забезпечення його ефективної участі у розгляді справи, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу «EasyCon».

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Так, відповідно до частини 2 статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Разом з тим, відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився. Щодо поданого акту огляду сімейного лікаря суд зазначає, що такий датований 01.12.2023 року. Разом з тим, розгляд справи був призначений на 19.12.2023 року. Крім того, суд не бере до уваги направлення №1246-9859-3558-8708 на консультацію лікаря невролога, термін дії з 14.12.2023 року до 13.12.2024 року, оскільки вказане направлення не свідчить про перебування відповідача на лікарняному.

Так, з метою обмеження можливості реалізації чи порушення прав інших осіб, які беруть участь у справі, а також із метою правильного і своєчасного розгляду та вирішення справи, суд вважає за доцільне, розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судове засіданні не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, наслідки неявки.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на предмет спору на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст.15, ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, та кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру №01971-З від 14.06.1995 року.

Згідно довідки Відділу житлового господарства ЛМКП «Айсберг» Галицької районної адміністрації ЛМР від 16.08.2021 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 (співвласник), ОСОБА_5 (співвласник), ОСОБА_4 (співвласник), ОСОБА_6 (співвласник).

З технічного паспорта, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, інвентарний номер 919, реєстровий номер 11151 від 16.05.1995 року, вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , розташована на 4 поверсі, 4 х поверхового будинку та складається з 2 кімнат, житловою площею 47,2 кв.м., 1- а кімната 26.4 кв.м., 2-га кімната 20,8 кв.м., кухні площею 6,4 кв.м., ванної кімнати площею, 2.1 кв.м., квартира обладнана балконом площею 0,8 кв.м., підвалом площею 3, 0 кв.м.

Згідно відповіді Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області №21146/04/37 від 31.08.2021 року, звернення ОСОБА_10 зареєстроване в інформаційно телекомунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» за №34897,34905,34908 від 20.06.2021 року та розглянуто працівниками Львівського РУП и№1 ГУНП у Львівській області. У зв`язку із відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань перевірку по даних матеріалах було припинено, матеріали направлення в архів Львівського РУП ГУНП у Львівській області.

З акту ЛКП «Львіводоканал» №92075 від 10.09.2021 року вбачається, що при перевірці стану водопровідної та каналізаційної мережі квартири на АДРЕСА_1 , належної абоненту ОСОБА_2 провести обстеження та припинити постачання водовідведення в дану квартиру, згідно листа абонента від 26.08.2021 року №ВЗ-3-12718 в присутності уповноваженого представника власника квартири - ОСОБА_11 (довіреність №7753 від 18.08.2021 року) не було можливим, оскільки не було надано доступ в приміщення квартири.

З листа заступника начальника ВД Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області Тимкович Г. №24239/37/12-21 від 05.10.2021 року вбачається, що за заявами ОСОБА_2 поданих 20.08.2021 року до Львівського районного управління поліції №1, зареєстрованих в інформаційно телекомунікаційній системі ІТС ІПНП за №34905, 34908 стосовно неправомірних дій ОСОБА_3 у відділі дізнання ДРУП №1 досудове розслідування не проводилось.

Відповідно до довідки про результати проведеної перевірки, затвердженої заступником начальником ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області Козуб Л. від 25.08.2021 року про результати проведеної перевірки звернення ОСОБА_2 ІТС ІПНП № 34502 від 17.08.2021 року, ДОП було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3 , однак дверей ніхто не відчиняв, на залишені візитні картки з номерами телефону ніхто не передзвонив, тому поспілкуватись з ОСОБА_3 не виявилось можливим.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.08.2021 року прийнято заяву ОСОБА_2 щодо дій ОСОБА_3 .

З реєстрації ЄО №34879 від 20.08.2021 року Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області вбачається, що ОСОБА_2 повідомив про конфлікт з особами, які не допускають його до житла.

З реєстрації ЄО №34905 від 20.08.2021 року Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області вбачається, що ОСОБА_2 повідомив сварку зі своїм сусідом ОСОБА_3 , який за час його відсутності встановив нові замки в дверях та не допускає заявника до його помешкання.

З реєстрації ЄО №34938 від 20.08.2021 року Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області вбачається, що заявник повідомив, що біля квартири АДРЕСА_3 перебуває 4 ро невідомих осіб, які ймовірно намагаються проникнути у квартиру.

Крім того, судом були допитані свідки, які пояснили наступні обставини.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що є колегою по роботі ОСОБА_2 . В 2001 році ОСОБА_2 виїхав з України до США на постійне місце проживання, а свого сусіда ОСОБА_3 попросив доглянути квартиру. У 2021 році ОСОБА_2 повернувся в Україну і приїхав до своєї квартири, однак ОСОБА_3 у квартиру його не впустив. Крім того, свідок пояснив, що ОСОБА_3 здійснив заміну замків у спільному коридорі та у квартирі ОСОБА_2 . Свідок зазначив, що він разом з ОСОБА_2 зустрівся з ОСОБА_3 та його зятем. Під час цієї зустрічі ОСОБА_3 сказав, що у квартиру ОСОБА_2 він їх не впустить, оскільки вони «бандити» і можуть заподіяти шкоду його життю та здоров`ю. Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що у зв`язку із тим, що він здійснював догляд за квартирою, ОСОБА_2 мав би вказану квартиру йому подарувати. Свідок вказав, що в подальшому стало відомо, що у квартирі хтось проживав, оскільки була наявна велика заборгованість зі сплати житлового - комунальних послуг, яку ОСОБА_2 в подальшому погасив. Зважаючи на вказані обставини, ОСОБА_2 висловив намір здійснити відключення електропостачання, газопостачання та водопостачання, однак, коли свідок разом з ОСОБА_2 та працівниками комунальних служб прибули до квартири, ОСОБА_3 відмовився їх впустити до квартири, після чого був здійснений виклик працівників поліції. Після приїзду працівників поліції, ОСОБА_3 також відмовився їх впустити до квартири і погрожував випустити собаку. Працівники поліції роз`яснили, що не можуть увійти у житлове приміщення і позбавлені можливості зламати двері за відсутності рішення суду.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_12 , яка пояснила, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , який є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначила, що ОСОБА_2 на початку 2001 року виїхав з України до США та дозволив доньці свого сусіда ОСОБА_3 проживати у його квартирі, з умовою здійснювати оплату комунальних платежів. Свідок вказала, що після приїзду з США, ОСОБА_2 не має можливості потрапити до своєї квартири, оскільки його сусід ОСОБА_3 здійснив заміну всіх замків і не впускає його до такої.

Відповідно до ст. 91 ЦПК України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справ. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 (відповідач у якості свідка), у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 69 ЦПК України, свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин

Так, оскільки судом вживались заходи щодо забезпечення явки свідків, однак такі у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, судом допит вказаних свідків не здійснювався.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частинами першою, третьою статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. ст. 150, 155 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім передбачених законом випадків.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Вирішуючи даний позов, суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 20 грудня 2021 року у справі № 310/9577/19, згідно з яким у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майно власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю.

З наданих у судовому засіданні пояснень представника похивача, свідків, наданих письмових доказів є очевидним, що характер порушеного права полягає у відсутності у позивача доступу до квартири. Відповідно, саме ця обставина підлягає доказуванню і саме у спосіб відновлення цього доступу шляхом усунення перешкод та вселення позивача відбувається захист порушеного права.

Як на підставу задоволення своїх позовних вимог, позивач вказав на те, що він не має можливості потрапити у належне йому майно, розпоряджатись ним та вільно користуватись, оскільки відповідач доступу до житлового приміщення не надає, ключі від квартири є тільки у відповідача.

Відповідач, у свою чергу, відповідно до наданого відзиву на позов, не заперечує, що він чинить перешкоди позивачу у вільному користуванні квартирою, мотивуючи, що через потенційний намір ОСОБА_2 відчужити належну йому на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , це становитиме загрозу життю та здоров`ю відповідачу та його сім`ї, через неприязні стосунки з сусідами на прізвище ОСОБА_7 .

Суд відхиляє заперечення відповідача з цього приводу та вважає відзив на позов необґрунтованим, а покликання сторони відповідача на відсутність документального підтвердження права позивача володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном є голослівними та такими, які спростовуються вище наведеними правовстановлюючими документами про право власності на частку квартири.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України.

Ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 постанови ВССУ 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», яка є чинною на час ухвалення рішення суду роз`яснено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Відповідач ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №048113, а отже понесені витрати по сплаті судового збору позивачем ОСОБА_2 не можуть бути стягнути з відповідача.

Статтею 2 постанови КМУ від 27 квітня 2006 р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» установлено, що: коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком.

Статтею 4 цієї постанови передбачено, що компенсація судових витрат у цивільних та адміністративних справах здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань судів, якими винесено відповідне рішення.

Керуючись ст. ст. 12, 77-82, 141, 223, 263-265, 268 ЦПК України ст. ст. 3, 11, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 386, 391, 396 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 квартирою АДРЕСА_3 , та передати ОСОБА_2 ключі від вказаної квартири.

Вселити ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 908,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 27.12.2023 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ),

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 ),

Треті особи, які не заявляється самостійних вимог на предмет спору:

ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_4 ),

ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_4 ),

ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_4 ).

Суддя Х.М.Мисько