16.06.2023 Єдиний унікальний номер 205/1801/21
Номер провадження: 2/205/793/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Адміністрація Новокодацького району Дніпровської міської ради в особі управління служби у справах дітей, про визначення електронних торгів недійсними, скасування результатів прилюдних торгів, скасування запису про державну реєстрацію права власності,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Адміністрація Новокодацького району Дніпровської міської ради в особі управління служби у справах дітей, про визначення електронних торгів недійсними, скасування результатів прилюдних торгів, скасування запису про державну реєстрацію права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради від 20.04.2012 року № 233 за малолітнім ОСОБА_2 закріплено право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .Також, відповідним рішенням, призначено прийомних батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_8 відповідальними за збереження вказаного житла за малолітнім ОСОБА_2 . Отже, на думку сторони позивача, за малолітнім ОСОБА_2 , який позбавлений батьківського піклування, закріплено право користування квартирою в цілому.

Також позивач вказує, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2012 року позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розірвання договору та стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 64 000 грн. 00 коп. та судові витрати. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Далі, на виконання вказаного рішення суду 01.04.2013 року був виданий виконавчий лист за № 2/422/3645/2012. Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 05.04.2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/422/3645/2012.

В межах означеного виконавчого провадження 26.06.2013 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ складено акт опису та арешту майна, а саме 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала боржнику на підставі свідоцтва про право власності від 10.10.2003 року. 17.11.2014 року Ленінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ, в межах виконавчого провадження № 53422779 з метою примусового виконання виконавчого листа № 2/422/3645/2012, виданого на виконання заочного рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2012 року, було проведено електроні торги з реалізації нерухомого майна 1/3 частини квартири, належної на підставі свідоцтва про право власності від 10.10.2003 року ОСОБА_6 . Переможцем електронних торгів, згідно з протоколом № 12364 стала ОСОБА_3 . 12.12.2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ складено акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна. 27.12.2014 року ОСОБА_3 зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на 1/3 частину спірної квартири на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна, серія НАК № 468507, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 865.

Позивач наголошує, що означені торги відбулись без врахування найкращих інтересів дитини - ОСОБА_2 , та без надання органом опіки та піклування відповідного дозволу на відчуження такого об`єкту нерухомого майна.

Таким чином, на думку позивача, орган ДВС не мав правових підстав для реалізації 1/3 частини вказаної квартири на публічних торгах, оскільки відчуження навіть частини такого житлового приміщеннях істотно порушує права дитини на користування таким житлом.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду та просити суд: 1) поновитиОСОБА_1 , яка дії в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , строк на звернення до суду із позовом про захист прав та інтересів малолітнього шляхом визнання прилюдних торгів недійсними та скасування запису про державну реєстрацію; 2) визнати недійсними електронні торги проведені 17.11.2014 року Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України щодо продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/422/3645/2012, виданого на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2012 року, результат яких оформлені протоколом № 12364 від 17.11.2014 року; визнати недійсними та скасувати документи прийняті за наслідками проведення електронних торгів, а саме: а) протокол проведення електронних торгів № 12364 від 17.11.2014 року з реалізації нерухомого майна - 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 ; б) акт державної виконавчої служби про реалізацію арештованого майна, виданого на підставі протоколу про проведення електронних торгів № 12364 від 17.11.2014 року; в) свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер НАК № 468507 реєстраційний № 865, видане 07.12.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., на підставі якого право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 ; г) рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., який діяв як державний реєстратор, індексний номер 18405691 від 27.12.2014 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 ; д) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 8278214 від 27.12.2014 року про право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 .

Представник відповідача Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволені позовних вимог у їх повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилається на ті обставини, що позивачем ОСОБА_1 не доведено факту порушення її прав та охоронюваних інтересів в результаті проведення електронних торгів та/або недоотримання інших обов`язкових норм законодавства при проведенні електронних торгів. Крім того, представник такого відповідача наголошує на тому, що проведення примусової реалізації майна не порушували прав та охоронюваних законом інтересів дитини, у зв`язку з чим не потребували відповідного дозволу Органу опіки та піклування, що підтверджується відповідними судовими рішення у справах, що пов`язані з оскарженням результатів вказаних торгів тими самими учасниками, але з інших підстав. Крім того, просили застосувати наслідки спливу строків позовної давності до даного спору, про що подали відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_3 також подала відзив на позовну заяву, в якому також просила відмовити у задоволені позовних вимог у їх повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилається на ті обставини, що 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , яка була реалізована на електронних торгах, належала ОСОБА_6 , яка є бабусею, а не матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , а тому для її відчуження згоди органу опіки та піклування не потребувалося, що узгоджується із висновком Верховного Суду, зробленого у постанові від 20.03.2019 року у справі за № 1612/2343/12. Оскільки на прилюдних торгах було відчужено 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 у зв`язку з чим, змінився лише власник даної частини квартири, малолітній ОСОБА_2 не втратив право користування даним житлом, а тому його права порушені не були. А також, просила застосувати наслідки спливу строків позовної давності до даного спору, про що подала відповідну заяву.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Під час розгляду справи представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, в обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві. У судових дебатах участі не приймав у судове засідання з цього приводу не з`явився про день та час проведення судового засідання сповіщалися належним чином.

Суд вказує із цього приводу, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. Так, в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» він зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд враховуючи ту обставину, що учасники справи, у тому числі представник позивача, надали відповідні пояснення по суті спору, сторони представили суду усі наявні в них докази, на які вони посилались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, вважає за можливе вирішити справу по суті, та зауважити, що систематичне відкладення судового засідання з вказаних причин фактично призводить до безпідставного затягування розгляду такої справи, що як наслідок, обумовлює перебування в проваджені суду не вирішеної по суті справи поза строками, що передбачені цивільним процесуальним законодавством для розгляду такої справи по суті.

За вказаних вище підстав, суд ухвалив про відсутність поважних причин для відкладення розгляду справи, та вважає за можливе завершити розгляд справи за відсутності вказаного учасника справи.

Представник відповідача Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), у відкритому судовому засідання позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.

Представник відповідача Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, також у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6 , у відкритому судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань від таких учасників справи до суду не надходило.

Представник третьої особи Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради в особі Управління - служби у справах дітей, у відкритому судовому засіданні просила суд винести рішення, яке відповідає інтересам дитини.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15.09.2021 року вирішено замінити первісного відповідача -2 -Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області належним відповідачем -2 - Новокодацьким відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, ОСОБА_7 , про визначення електронних торгів недійсними, скасування результатів прилюдних торгів, скасування запису про державну реєстрацію права власності.

Ухвалою суду від 15.09.2021 року вирішено замінититретю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради на Адміністрацію Новокодацького району Дніпровської міської ради в особі управління служби у справах дітей по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, ОСОБА_7 , про визначення електронних торгів недійсними, скасування результатів прилюдних торгів, скасування запису про державну реєстрацію права власності.

Ухвалою суду від 08.09.2022 року узадоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_10 про відвід судді Мовчана Дмитра Валентиновича по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Адміністрація Новокодацького району Дніпровської міської ради в особі управління служби у справах дітей, ОСОБА_7 , про визначення електронних торгів недійсними, скасування результатів прилюдних торгів, скасування запису про державну реєстрацію права власності, вирішено відмовити.

Ухвалою суду від 20.09.2022 року вирішено задовольнити клопотання представника позивача про витребування для огляду із Ленінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 205/1739/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , про визнання прилюдних торгів та свідоцтва про право власності недійсними.

Ухвалою суду від 15.06.2023 року вирішено замінити відповідача Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на відповідача Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси).

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про відмову у задоволені позовних вимог, виходячи із наступного.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 належало кожному на праві приватної власності по 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.10.2003 року. Речове право на таке майно було зареєстровано за вказаним власниками у передбаченому законом порядку, що також підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 53030734 від 11.02.2016 року.

Судом також встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради від 20.04.2012 року № 233 за малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закріплено право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 . Також, відповідним рішенням, призначено прийомних батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_8 відповідальними за збереження вказаного житла за малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріалами справи підтверджено, що постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 05.04.2013 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/422/3645/2012, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2012 року, яким було стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 64 000 грн. 00 коп. та судові витрати по справі.

Матеріалами справи підтверджено, що 26.06.2013 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ складено акт опису та арешту майна, а саме 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала боржнику ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 10.10.2003 року.

Також, матеріалами справи підтверджено, що 17.11.2014 року Ленінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ, в межах виконавчого провадження № 53422779 з метою примусового виконання виконавчого листа № 2/422/3645/2012, виданого на виконання заочного рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2012 року, було проведено електроні торги з реалізації нерухомого майна, а саме 1/3 частини квартири, належної на підставі свідоцтва про право власності від 10.10.2003 року ОСОБА_6 . Згідно протоколу № 12364 проведення електронних торгів, які відбулись 17.11.2014 року переможцем вказаних торгів стала ОСОБА_3 .

Матеріалами справи підтверджено, що 12.12.2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ складено акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна.

Судом встановлено, що 27.12.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. видано ОСОБА_3 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер НАК № 468507 реєстраційний № 865, на підставі якого право власності ОСОБА_11 на вказане майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В даному випадку позивач, оскаржуючи дії органу ДВС та вимагаючи визнати недійсними вищевказані електронні торги, протокол проведення таких електронних торгів, акту державної виконавчої служби про реалізацію арештованого майна та рішення приватного нотаріуса про реєстрацію речового права на таке майно за переможцем торгів, посилалась на те, що такі електронні торги з реалізації нерухомого майна проведено з порушенням закону, а саме як без отримання дозволу Органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради на проведення таких торгів, так і реалізації 1/3 частини вказаної квартири без врахування найкращих інтересів дитини, що призвело до зменшення обсягу права дитини на користування та володіння житловим приміщенням.

Відтак суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку.

Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема, таких засад, як обов`язковості виконання рішень, справедливості, неупередженості та об`єктивності, розумності строків виконавчого провадження. За ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника є заходом примусового виконання рішень.

У відповідності до ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Таким чином, примусова реалізація майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин, урегульованих Законом України «Про виконавче провадження», ЦК України та іншими нормативно-правовими актами, що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Порядок і особливості продажу арештованого майна на електронних торгах визначений Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 (далі Порядок № № 2831/5).

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком № 2831/5.

Зокрема підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком № 2831/5, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.

У постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 в справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29.11.2017 в справі №668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18.11.2015 в справі № 6-1884цс15, від 25.11.2015 в справі № 6-1749цс15, від 13.04.2016 в справі № 6-2988цс15, від 29.06.2016 в справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16 та знайшли своє підтвердження в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.11. 2018 в справі №465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18 та від 23.01.2019 в справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, постановах Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №201/18443/17, від 26.08.2020 у справі № 640/6302/17 та від 24.09.2020 у справі №372/3181/18.

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

При цьому підставою для пред`явлення позову про визнання електронних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

В даному випадку, звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_1 що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 посилається на те, що правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу) та порушує найкращі інтереси дитини.

З цього приводу суд вказує на те, що частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Одночасно з цим, згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд вказує, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2016 року у справі № 205/1739/16-ц, залишеним без змін ухвалами Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.07.2016 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.04.2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , Ленінського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про визнання вищевказаних прилюдних торгів, акту проведення прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та свідоцтва про право власності недійсними було відмовлено.

При цьому у вказаному рішенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська

від 02.06.2016 року у справі № 205/1739/16-ц, яким у задоволенні позовних вимог про визнання прилюдних торгів, акта проведення прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та свідоцтва про право власності недійсними було відмовлено, вже надавалася оцінка доводам щодо того, що органом ДВС не було отримано дозволу Органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради на їх проведення та продажу 1/3 частини вказаної квартири, оскільки неповнолітній ОСОБА_2 продовжує мати право користування такою квартирою.

Так само, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.09.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, ОСОБА_7 , про визнання дій протиправними, визнання недійсними та скасування протоколу проведення електронних торгів, акту про реалізацію арештованого майна, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, рішення про реєстрацію права власності, та усунення перешкод в реалізації прав шляхом виселення було відмовлено. Таке судове рішення так само залишено без змін відповідною постановою КЦС ВС від 13 квітня 2022 року провадження № 61-3061св21.

В межах розгляду означеної цивільної справи суди також прийшли до аналогічного висновку, що відчуження 1/3 частини спірної квартири, яка належала ОСОБА_6 само по собі не позбавляє неповнолітнього ОСОБА_2 у здійсненні його права користування нею, а відтак не потребувало наявності на момент проведення електронних торгів відповідного дозволу органу опіки та піклування.

Таким чином, за наявності рішень судів, що набрали законної сили, і якими вже було надано оцінку процедурі законності проведення спірних електронних торгів, у тому числі без наявності відповідного дозволу органу опіки та піклування, та якими було відмовлено в задоволенні позову про визнання прилюдних торгів, акту проведення прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних та свідоцтва про право власності недійсними, суд вимушений в даному випадку визнати посилання сторони позивача на відсутність дозволу органу опіки та піклування, як на підставу порушення інтересів дитини в даному випадку та нікчемності правочину, неприйнятними.

Суд так само вимушений відхилити посилання сторони позивача на ту обставину, що таким правочином були порушенні найкращі інтереси дитини.

Безпосередньо лише посилання на порушення інтересів дитини не може бути само по собі підставою для задоволення позову.

Судом встановлено, що за малолітнім ОСОБА_2 закріплено право користування вказаною спірною квартирою. При цьому в даному випадку, права та інтереси дитини повинні перебувати у справедливому балансі між правами та інтересами стягувача на задоволення своїх майнових вимог за рахунок частки у такому майні.

Як вказувалось вище, відчуження 1/3 частини спірної квартири, яка належала ОСОБА_6 само по собі не позбавляє неповнолітнього ОСОБА_2 у здійсненні його права користування таким житлом. В межах розгляду цієї справи суду так само не була доведена та обставина, що новим власником вказаної 1/3 частини створюються якісь перешкоди чи незручності дитині у проживанні в такому житловому приміщенні. У випадку спору з приводу саме з цих обставин сторони не позбавлені можливості його вирішення шляхом визначення порядку користування таким житлом через звернення до суду із відповідним позовом.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності та необґрунтованості.

Щодо застосування строків позовної давності, то суд вказує про наступне.

В даному випадку стороною відповідача заявлено заяву про застосування до даних спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності.

Визначення початку перебігу позовної давності міститься у статті 261 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, перебіг позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Крім того, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

Аналогічний за своїм змістом правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц.

Крім того, сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Аналогічний за своїм змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №509/3589/16-ц (провадження №61-16895св18).

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість та недоведеність, то в суду відсутні правові підстави для застосування наслідків спливу строків позовної давності до спірних правовідносин з огляду на вищенаведене.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на Позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 15-16,203,215, 656 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) керуючись ст.ст.4-7,9-13, 81,258-259,263-265ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. 1. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) (місце знаходження: 49128, м. Дніпро, вул.. Юрія Кондратюка, буд. 108, ), Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (місце знаходження: 04050, м. Київ, вул.. Мельникова, буд. 81-А, код ЄДРПОУ 25287988), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_6 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_7 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ), Адміністрація Новокодацького району Дніпровської міської ради в особі управління служби у справах дітей (місце знаходження: 49064, м. Дніпро, пр. Сергія Нігояна, буд. 77), про визначення електронних торгів недійсними, скасування результатів прилюдних торгів, скасування запису про державну реєстрацію права власності відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати по справі покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан