СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19076/22

пр. № 2/759/1598/23

26 червня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Мовчуна О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: перша київська державна нотаріальна контора про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду у грудні 2022 року з позовом про встановлення батьківства та просила суд встановити юридичний факт того, що ОСОБА_2 є її рідним батьком.

В обгрунтування своєї заяви позивачка пояснила, що вона, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва в книзі записів актів громадянського стану про народження 06 серпня 2004 року зроблено відповідний запис № 1833 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 06 серпня 2004 року.

ЇЇ матір`ю є ОСОБА_3 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батьком є ОСОБА_2 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В свою чергу, після її народження, в зв`язку з тим, що її батьки були не одруженими, а й батько заяниці - ОСОБА_2 , не зміг бути присутнім під час процедури реєстрації її народження, запис про батька у вищевказаному свідоцтві про народження був зроблений на підставі статті 135 Сімейного кодексу України.

Хоча шлюб між батьками укладено не було, вони довгий час, як сім`я, проживали разом в батьковій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що належала йому на підставі заповіту від 04.11.2002 року зареєстрованому в реєстрі за номером 2-2824 посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори.

ЇЇ батько, ОСОБА_2 , протягом життя наполягав на внесенні запису про реєстрацію його батьком, однак постійно бракувало на це часу, хоча про заявницю він завжди піклувався як за своєю рідною донькою.

Через деякий час батьки припинили підтримувати стосунки та заявниця з матір`ю переїхали за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають разом по сьогодні.

Не зважаючи на припинення стосунків з матір`ю, її батько, ОСОБА_2 , визнавав заявницю за свою доньку, піклувався про неї протягом усього життя, брав участь у шкільному та дошкільному житті, дарував подарунки, проявляв турботу та увагу, вітав з усіма святами. Заявниця неодноразово залишалася в нього на вихідних та святах з ночівлею.

ІНФОРМАЦІЯ_4 її батько, ОСОБА_2 , помер, про що 18 березня 2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) було зроблено відповідний актовий запис № 6189 та видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_2 .

В зв`язку з проходженням бойових дій на території міста Києва та Київської області через напад Російської Федерації на територію України заявниця зі своєю матір`ю виїхали за межі міста та не змогли бути присутніми на похоронах батька.

Після його смерті у відповідності до чинного законодавства була відкрита спадщина, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 69761136 .

Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для прийняття спадщини після смерті батька, оскільки інших спадкоємців не існує, як і не існує спору про право, однак для встановлення вказаного факту та у зв`язку із необхідністю упорядкувати документи, заявниця змушена звернутися до суду із вказаною заявою.

Ухвалою суду від 06.01.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання.

02.02.2023 року надійшов відзив від представника відповідача Київської міської ради, згідно якого останній просить відмовити в задоволенні позову, оскільки для встановлення спорідненності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникає необхідність у проведенні посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи, тесту ДНК.

Ухвалою суду від 30.03.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового засідання.

В судовому засіданні позивачка та її представник- адвокат Федорченко А.М. підтримали позов та просили його задовольнити.

В судове засідання відповідач та третя особа не з"явилися, надіслали до суду листи про слухання справи у їх відсутність.

Допитані у судовому засіданні свідкиОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 не змогли підтвердити той факт, що ОСОБА_2 є батьком позивачки ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши позивачку, її представника-адвоката Федорченка А.М., свідків та дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, щопозивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва в книзі записів актів громадянського стану про народження 06 серпня 2004 року зроблено відповідний запис № 1833 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 06 серпня 2004 року.

Судом встановлено, що в зазначеному вище свідоцтві про народження позивачки , запис про батька був зроблений на підставі статті 135 Сімейного кодексу України(ас.12).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , помер, про що 18 березня 2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) було зроблено відповідний актовий запис № 6189 (ас.14).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , після його смерті було кремовано, згідно копії довідки на одерження праху №4.177886К(ас.59).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 у відповідності до чинного законодавства була відкрита спадщина, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 69761136 (ас.15).

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 СК України.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України 2004 року, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути лише висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , після його смерті було кремовано, згідно копії довідки на одерження праху №4.177886К(ас.59).

Згідно до ч.1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному табезпосередньому дослідженні наявних усправі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, задоволенню не підлягають, так як є недоведеними.

Керуючись ст.ст. 2,4,5, 12,13, 76-82, 141,259,265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: перша київська державна нотаріальна контора про встановлення факту батьківства- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум