Справа № 134/1837/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 грудня 2023 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду позивач просив визнати спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку (кадастровий номер :002:001:0207), площею 0,1294 га, що розташована по АДРЕСА_1 та визнати за ним власності на 1/2 частину земельну ділянку (кадастровий номер :002:001:0207), площею 0,1294 га, що розташована по АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

Вказав, що з 28 січня 1992 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі - ОСОБА_3 ,

Після реєстрації шлюбу ними було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями на земельній ділянці в АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка була надана для будівництва індивідуального житлового будинку рішенням виконкому Крижопільської ради народних депутатів № 38 від 26 лютого 1998 року.

08 лютого 2023 року рішенням Крижопільського районного суду по справі № 134/1943/22 визнано спільною сумісною власністю житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та визнано за ним право власності на частину.

Однак, не може зареєструвати своє право на частину будинку, оскільки як йому стало відомо відповідач крім будинку також приватизувала земельну ділянку (кадастровий номер :002:001:0207), що розташована біля будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідач погоджувалася добровільно поділити земельну ділянку, але згодом повідомила, що не бажає оформити на його ім`я право власності на земельну ділянку.

Таким чином він був змушений звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси.

Позивач та його представник в своїй заяві до суду просили позов задовольнити, справу розглянути в їхню відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надіслала заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги визнала в частині визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрували шлюб 28 січня 1992 року (а.с. 6).

Рішенням Крижопільського районного суду від 08.02.2023 по справі № 134/1943/22 визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та визнано за позивачем право власності на частину. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка площею 0,1294 га, що розташована по АДРЕСА_1 , зареєстрована (кадастровий номер :002:001:0207). Відповідно до статті 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої і другої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У відповідності до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пункт 23 вказаної вище Постанови передбачає, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Враховуючи встановлені судом обставини, наведені норми законодавства, та те, що визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 247, 258,259,263-265,273,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - земельну ділянку (кадастровий номер :002:001:0207), площею 0,1294 га, що розташована по АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельну ділянку (кадастровий номер :002:001:0207), площею 0,1294 га, що розташована по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок та 3000 (три тисячі) гривень витрат на оплату правової допомоги. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Найменування сторін: Позивач ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_2 ) житель АДРЕСА_1 . Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Суддя: