Справа № 466/7256/21
Провадження № 2/466/265/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» травня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Кавацюка В.І.

при секретарі Хомляк О.П.

учасники справи: позивач АТ КБ «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (далі АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, яка становить 26 803,36 грн. та судового збору в сумі 2270,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив про те, що 17 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся в АТ КБ «ПриватБанк», що є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 17 вересня 2013 року.

Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8 500,00грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

У відповідності до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно п. 2.1.1.12.7.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору.

Позивач надав вказані кредитні кошти відповідачу, тим самим своєчасно та в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед останнім згідно кредитного договору. Проте відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом належним чином не виконує.

Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 20 липня 2021 року складає 26 803,36 гривень, з яких: 8 455,27грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 8 455,27грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 18 348,09 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

На підставі викладеного, просить позов задовольнити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 серпня 2021 року справу передану для розгляду судді Шевченківського районного суду м.Львова Кавацюку В.І.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 10 серпня 2021 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

07 лютого 2022 року відповідач ОСОБА_1 подав на адресу суду відзив на позовну заяву.

В обгрунтування відзиву зіслався на те, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває вищевказана цивільна справа.

Вимоги позивача, викладені в позовній заяві, він не визнає повністю і не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості. Проте, у зв`язку з тим, що пройшло багато часу від того, як він користувався кредитною картою, в нього відсутні квитанції, які можуть спростувати дані, вказані в розрахунку, так як після останньої оплати пройшло більше 3 років (строк позовної давності) і за цей час банк жодним чином не повідомляв про наявність чи відсутність заборгованості. Тому всі квитанції було знищено. Проте вважає що позивач не надав жодних допустимих доказів існування та/або правильного розрахунку заборгованості.

Як видно з наданого розрахунку, тіло кредиту на дату розрахунку складало 8455,27грн., а відсоткова ставка відповідно до умов кредитування 2,5%, тому вказаний у заяві розмір заборгованості за відсотками не відповідає реальному розміру нарахованих відсотків. Те, що сума нарахованих відсотків не відповідає реальному розміру відповідно до вказаної відсоткової ставки та умов кредитування, свідчить про збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку, адже позивачем не надано жодних доказів тому, що він був проінформований та погодився зі збільшенням відсоткової ставки.

Також зазначає, що між ним, ОСОБА_1 , та ПАТ КБ «ПриваБанк» Шевченківським районним судом м. Львова вже розглядався спір, відносно даної заборгованості, щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, справа № 466/1115/19, і рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня2020 року позов задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1239, який вчинений 12 травня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. щодо стягнення заборгованості ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 43 695, 89 грн. Дане рішення залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11 грудня 2020р. Проте в період з травня по грудень 2018р. (до дати звернення до суду з відповідним позовом) щомісячно з нього стягувались кошти, що підтверджується довідкою з місяця роботи про утримання із заробітної плати, і як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої Позивачем, в графі надходження коштів не вірно відображені ті кошти, що примусово стягувались із заробітної плати в період 2018 року. Також сумніві щодо актуальності даного розрахунку викликає і той факт, що розрахунок, який було надано в даному позові не відповідає розрахунку, який надавався при вчиненні виконавчого напису нотаріуса, навіть з врахуванням тих списань, що було здійснено відповідно до виконавчого провадження.

Крім цього, згідно з вимогами норм цивільного законодавства (ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів»), заява від 17.09.2013 року, як доказ укладення кредитного договору, повинна обов`язково містити узгоджені в належній письмовій формі істотні умови цього виду договірних відносин, а саме: розмір кредиту, проценти за користування кредитом, розмір пені, штрафів та умови їх застосування, вид кредитної картки та її номер. Однак, вказана обов`язком інформація (істотні умови договору) відсутня у наданій позивачем заяві від 17.09.2013 року. А тому, відповідно до ст.ст.77-80 ЦПК України вказана заява не є належним, допустимим та достатнім доказом, який підтверджував би факт узгодження умов надання кредиту.

Крім цього, розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, не може підтверджувати існування та розмір боргу так як він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших операцій. Наданий розрахунок заборгованості являє собою таблицю, з якої не можливо зрозуміти з яких величин виходив позивач, формуючи суму боргу, а отже і наданий позивачем до позову так званий «розрахунок заборгованості» є лише припущенням позивача. Крім того, наданий розрахунок заборгованості не містить даних про реквізити розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість, а відтак не може бути належним та допустимим доказом. Також цей розрахунок не підписано та не засвідчено особою з відповідними повноваженнями.

Також, просить застосувати строк позовної давності, оскільки з розрахунку вбачається, що остання проплата мала місце у січні 2014 року, а позивач звернувся до суду з позовом у 2021 році, тобто з пропуском загального строку позовної давності в три роки.

Враховуючи викладене, просить у позові відмовити.

16 лютого 2022 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав відповідь на відзив, згідно якого позов підтримав, та просив його задовольнити.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про згоду на розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився та подав заяву, в якій просив у задоволенні позову відмовити та розглядати справу у його відсутності.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 22 травня 2023 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

17 вересня 2013 між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшився на суму 8 500,00грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Дана анкета-заява не містить відмітки, яку саме карту було отримано відповідачем, а також відомостей щодо розміру кредитного ліміту, процентів за користування кредитом, розмір та випадки застосування штрафів і пені. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, що підтверджується матеріалами справи.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст ст. ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 17 вересня 2013 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання.

Банк просить стягнути з відповідача тіло кредиту та відсотки. Обґрунтував нараховану заборгованість за тілом кредиту визначеним кредитним лімітом.

Як зазначає позивач, внаслідок невиконання своїх зобов`язань за кредитним договором, у відповідача виникла заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк», яка відображена у розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н. Станом на 20 липня 2021 року заборгованість становить 26 803,36 грн. та включає в себе: 8 455,27 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18 348,09 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

На підтвердження позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач надав суду Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

Позивач також вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

При цьому, з долучених позивачем доказів вбачається, що вказані тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку відповідачем підписані не були. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів).

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що відображено також у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача змінювалися самим ПАТ КБ «Приватбанк» з часу виникнення спірних правовідносин, до моменту звернення до суду із вказаним позовом, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року №342/180/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила наступний висновок. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону № 1023-XII «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Також Велика Палата Верховного Суду вказала, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також приймаючи до уваги вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погодилась із тим, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить застосувати строк позовної давності, оскільки з розрахунку вбачається, що остання проплата мала місце у січні 2014 року, а позивач звернувся до суду з позовом у 2021 році, тобто з пропуском загального строку позовної давності в три роки.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно виписки по рахунку, відповідач здійснив оплату у сумі 6 736,74грн. 26 серпня 2019 року, таким чином перервав строк позовної давності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 8 455,27 грн. яка відповідає заборгованості за тілом кредиту. У задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 82, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 257, 526, 530, 553, 554, 628, 633, 634, 636, 638, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 8 455,27 грн. (вісім тисяч чотириста п`ятдесят п`ять гривень двадцять сім копійки) заборгованості за кредитним договором № б/н від 17 вересня 2013 року та 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) витрат по оплаті судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: АТ КБ «ПриватБанк», адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , р/р № НОМЕР_1 , МФО 305299;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя В. І. Кавацюк