Справа № 161/6770/23
Провадження № 2/161/2309/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Пушкарчук В.П.

за участю секретаря судового засідання Швед Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про встановлення факту спільного проживання на дату смерті із спадкодавцем,

В С Т А Н О В И В:

28.04.2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою, на обгрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка ОСОБА_3 , якою 19.08.2010 було складено заповіт на позивачку. Згідно з умовами заповіту ОСОБА_1 заповідалася квартира АДРЕСА_1 , в якій проживала покійна. Офіційним місцем реєстрації позивачки є адреса: АДРЕСА_2 , згідно даних паспорта. Однак, фактично, до моменту смерті ОСОБА_3 , позивачка постійно доглядала свою тітку та проживала спільно з нею у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Вказує, що оскільки адреси реєстрації спадкодавця (на дату смерті) та спадкоємця відрізняються, даний факт є перешкодою в оформленні спадщини, як це випливає з повідомлення приватного нотаріуса від 12.04.23р. № 63/01-16. Крім того, на момент звернення до нотаріуса шестимісячний термін для звернення за оформленням спадщини також минув. На підставі викладеного, просить суд встановити факт спільного постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

За свого життя ОСОБА_3 19.08.2010 року було складено заповіт (реєстраційний № 2- 834) на ОСОБА_1 . Згідно умов заповіту, останній заповідалася квартира АДРЕСА_1 .

З метою оформлення своїх спадкових прав, заявниця звернулася до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Пономаренко О.О.

Однак, як вбачається із письмового роз`яснення приватного нотаріуса № 63/01-16 від 12.04.2023 року, видача ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 є неможливою, оскільки протягом шестимісячного терміну заявниця із відповідною заявою не зверталась, а факт її спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті не підтверджується належними документами по причині їх реєстрації за різними адресами.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 на момент своєї смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , в той час, коли зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 було за адресою: АДРЕСА_2 .

Натомість, у своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що до моменту смерті спадкодавця вони разом проживали у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим просить встановити даний юридичний факт.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіт є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Із матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , яка не заявила відмови від прийняття спадщини, є позивачка ОСОБА_1 , а тому встановлення факту її спільного постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини безпосередньо породжує для неї правові наслідки у вигляді підтвердження факту прийняття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У свої постанові від 07.11.2018 року у справі № 336/709/18-ц Верховний суд звернув увагу на те, що згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

При цьому, Верховний Суд в постанові від 10.01.2019 року у справі №484/747/17 вказав, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, допитані в ході розгляду даної справи свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 беззаперечно підтвердили ту обставину, що до моменту своєї смерті ОСОБА_3 проживала разом із ОСОБА_1 на день її смерті, тобто на час відкриття спадщини.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їх підписами, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази.

Крім того, в ході розгляду справи не здобуто жодних доказів, які б свідчили про недоведеність юридичного факту, який просить встановити позивачка.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивачка, і вони є такими, що дозволяють встановити факт її постійного проживання разом зі своєю тіткою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Луцької міської ради про встановлення факту спільного проживання на дату смерті із спадкодавцем, в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 263 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1217, 1233, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт спільного постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Луцька міська рада, адреса: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, .

Рішення в повному обсязі складено 03 липня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук