Справа № 203/3036/23
Провадження № 2-з/172/18/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

26.12.2023 року суддя Васильківського районного суду Дніпропетровської області

Битяк І.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування дитиною матері, яка проживає окремо від дитини.

Позивачка звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити ОСОБА_2 перешкоджати їй у спілкуванні із неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , 2014 року народження шляхом зобов`язання ОСОБА_2 : не перешкоджати в особистих побаченнях матері з дитиною кожного дня; не перешкоджати в особистих побаченнях матері з дитиною за попереднім погодженням з правом прогулянок, відвідування дитячих розважальних центрів/закладів із завчасним повідомленням батька про місце перебування дитини; надати їй як матері неповнолітньої доньки ОСОБА_4 номери засобів зв`язку мобільних операторів, якими користується неповнолітня донька; забезпечувати особисте спілкування між нею як матір`ю та неповнолітньою донькою ОСОБА_4 із застосуванням будь-якого засобу зв`язку по телефону та відеозв`язку шляхом приймання на своєму телефоні вхідних дзвінків від неї ОСОБА_1 або шляхом телефонування неповнолітньою донькою ОСОБА_4 зі свого телефону матері ОСОБА_1 кожного дня без обмежень у вільний час дитини; забезпечувати безперешкодне її спілкування із донькою ОСОБА_4 засобами телефонного зв`язку та відеозв`язку за допомогою меседжерів: Telegram, Skype, Viber, ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом приймання вхідних дзвінків із телефону ОСОБА_5 від матері ОСОБА_1 або шляхом телефонування донькою ОСОБА_3 зі свого телефону матері ОСОБА_1 кожного дня без обмеження у вільний час дитини.

Необхідність забезпечення позову обумовлюється тим, що до введення в Україні воєнного стану вона з донькою ОСОБА_4 проживали у приватному будинку батьків заявниці в сел. Васильківка, оскільки сімейне життя з ОСОБА_2 після народження дитини значно погіршилося. Дитина перебувала на утриманні її та її батьків. Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, з метою безпеки дитини, ОСОБА_2 було прийнято рішення, що його сім?я, а саме: дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_4 виїдуть до держави Туреччина. Вказане рішення було погоджене ОСОБА_2 нотаріально. За час перебування в Туреччині вона продовжувала займатися вихованням та навчанням доньки. Натомість ОСОБА_2 не цікавився життям ОСОБА_4 . Наприкінці червня 2022 року ОСОБА_2 за домовленістю з нею і запевненням ОСОБА_2 , що через два тижні він поверне доньку їй, забрав доньку в Україну для святкування її дня народження, однак після приїзду її до місця свого проживання в Україні в сел. Васильківка, ОСОБА_2 повністю обмежив спілкування матері з дитиною. 08.08.2022 року шлюб між нею та ОСОБА_1 розірваний у судовому порядку. Вона намагалася знайти компроміс з відповідачем щодо побачень та вільному спілкуванні з донькою, але це не принесло ніяких результатів. З моменту приїзду в Україну, ОСОБА_2 жодного разу не дав їй як матері побачитися чи поспілкуватися зі своєю донькою ОСОБА_4 . При цьому, жодними судовими рішеннями вона не позбавлена батьківських прав та не обмежена у прийнятті участі у вихованні доньки. Батько дитини всіма способами намагається не допустити її спілкування з дитиною, про що свідчить винаймання приватної охорони, яка фізично не допускає її до дитини, блокує її номери мобільних телефонів. Також їй не відомо де проживає її донька ОСОБА_4 , оскільки вже понад 18 місяців вона не бачить і не спілкується з донькою через перешкоджання ОСОБА_2 у побаченнях з дитиною. Крім того, зауважує, що за ОСОБА_2 не зареєстровано на праві власності або на праві користуванні жодного нерухомого майна, тому і з цієї підстави їй не відомо де проживає дитина з батьком. Також, зазначає, що ОСОБА_2 певний період часу перебував на стаціонарному лікуванні у серпні-вересні 2023 року у лікарні ім. Мечникова і де та з ким весь цей час перебувала донька ОСОБА_4 , яку батько залишив без нагляду та не повідомив про це їй, також не відомо. Таким чином, позивачка вважає, що відповідач порушує її законні права як матері дитини у прийнятті участі у вихованні доньки шляхом здійснення психологічного насильства, тому є всі правові підстави для забезпечення позову у спосіб, зазначений вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

На підставі ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи та відповідно до ч. 6 цієї статті суд постановляє ухвалу про забезпечення позову із зазначенням виду забезпечення позову і підстав його обрання.

Статтею 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що мета забезпечення позову саме й полягає в недопущенні вчинення дій, направлених на ускладнення виконання можливого рішення суду. При цьому надання доказів того, що ще не сталося, та з метою унеможливлення чого суд й застосовує заходи забезпечення, є неможливим.

При вирішенні такого питання суд має враховувати, чи дійсно між сторонами є спір, та чи наявна у сторони можливість вчинення таких дій, направлених на уникнення реального виконання рішення суду.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Суд приймає до уваги, що між сторонами існує спір про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування дитиною матері, яка проживає окремо від дитини, а також зважає на те, що кожен з батьків має рівні права та обов`язки відносно своєї дитини; матір, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Отже, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів сторін у справі та насамперед забезпечення дотримання прав, свобод та інтересів самої малолітньої дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового застосування заходів забезпечення позову, зазначених у заяві ОСОБА_1 .

Разом з тим суд суд зауважує на неприпустимості насильного примушування дитини до вчинення будь-яких дій. Тому беззаперечною умовою можливості спілкування є наявність згоди до цього самої дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-154, ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перешкоджати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у спілкуванні із неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 :

- не перешкоджати в особистих побаченнях матері ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 за попереднім погодженням з правом прогулянок, відвідування дитячих розважальних центрів/закладів із завчасним повідомленням батька ОСОБА_2 про місце перебування дитини ОСОБА_4 , за наявності згоди самої дитини;

- надати матері неповнолітньої доньки ОСОБА_6 - ОСОБА_1 номери засобів зв`язку мобільних операторів, якими користується неповнолітня донька ОСОБА_6 ;

- не перешкоджати особистому спілкуванню між матір`ю ОСОБА_1 та неповнолітньою донькою ОСОБА_3 із застосуванням будь-якого засобу зв`язку (в тому числі за допомогою месенджерів) по телефону та відеозв`язку шляхом приймання на своєму телефоні вхідних дзвінків від матері ОСОБА_1 або шляхом телефонування неповнолітньою донькою ОСОБА_3 зі свого телефону матері ОСОБА_1 , кожного дня без обмежень у вільний час дитини ОСОБА_6 , за наявності згоди самої дитини;

3. Копію ухвали направити для виконання сторонам.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Г. Битяк