МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
______________________________________________________________________
Справа 521/5983/21
Провадження 2/521/210/23
20 жовтня 2023 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі
судді Маркарової С.В.,
за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу
відповідачі : Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу
Горай Олег Станіславович
ТОВ «Вердикт Капітал»
предмет позову : визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 11.02.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельникова Ю.А. відкрито виконавче провадження ВП № 64465024 про звернення стягнення на грошові кошти позивача як боржника у розмірі 12 440 грн. 25 коп. на користь ТОВ «Вердікт Капітал».
Позивач стверджував, що спірний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинення нотаріусом виконавчого напису було здійснено за відсутності нотаріально посвідченого договору та за відсутності доказів безспірності заборгованості.
Окрім того, позивач проси суд солідарно стягнути з відповідачів компенсацію моральної шкоди в розмірі 10.000 грн., яка полягає в отриманому стресі, необхідності звернення за судовим захистом.
Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав.
Відповідач приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. позов не визнав.
Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» процесуальним правом надання відзиву не скористався.
Дослідивши матеріали справи, наявні докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
В порядку ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Принципами судового доказування є обов`язковість доказування (оскільки всі обставини справи підлягають доказуванню; належність, допустимість, достовірність, достатність, доказів (Глава 5 Розділу І ЦПК України).
Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З наданих учасниками справи доказів, судом встановлено, що 26.02.2013 року між позивачем та АТ «АЛЬФА-БАНК» укладений кредитний договір № 621067590.
ТОВ «Вердікт Капітал» з 16.01.2019 року є правонаступником прав та обов`язків позикодавця за спірним кредитним договором.
Вказані обставини підтверджуються змістом спірного виконавчого напису.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельникова Ю.А. від 11.02.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 64465024 про звернення стягнення на спірні грошові кошти.
Відповідно до статті 18 ЦК України, статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора нотаріусом за допомогою спрощеної позасудової процедури.
Така процедура полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредиторам за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини.
а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;
б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;
в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;
г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;
ґ)довідка фінансової установи про ненадходження платежу.
Таким чином, починаючи із 22.02.2017 року серед документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, немає кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі.
В порядку статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.
Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
З документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису судом встановлена відсутність нотаріально посвідченого кредитного договору.
Відповідно до ч.1ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1.,3.3.,3.4.ч.3 Глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.
За вищевказаним переліком (в редакції, чинній на час вчинення спірного виконавчого напису) про безспірність заборгованості свідчить :
-засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;
- оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;
-довідка фінансової установи про ненадходження платежу (засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості)
Відповідні докази про дотримання стягувачем вимог щодо доведення нотаріусу безспірності заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» в процесі розгляду справи не надані.
Враховуючи викладене, суд погоджується із доводами позивача про вчинення спірного виконавчого напису із порушенням вимог закону, що тягне визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню.
Разом із тим, виходячи з загальних засад цивільного процесуального закону сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.
Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії.
Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин.
Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.
Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.
За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.
Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.
Виходячи з норм Закону України "Про нотаріат" у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача.
Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.
Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.
Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача.
Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом.
Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у:
1) фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;
4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Крім того, Верховний Суд України у постанові від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надав більш конкретизований перелік обставин, за яких може відбуватися стягнення моральної шкоди. Він визначив, що моральна шкода також може полягати у порушенні права власності (в т.ч. інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя чи порушенні стосунків з оточуючими людьми.
Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».
Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи ( Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.11.2019 року в справі № 216/3521/16-ц).
Разом із тим, психологічний стан особи, наявність чи відсутність у неї переживань, страждань, особливостей сприйняття певної події, причинного зв`язку, тощо не доведено позивачем в процесі розгляду справи.
Питання про призначення судом психологічної експертизи позивачем в процесі розгляду справи не порушувалось.
Враховуючи викладене, позовні вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими; в частині компенсації моральної шкоди не доведені.
Позов до приватного нотаріуса є безпідставним, не відповідає меті судочинства.
Судові витрати підлягають присудженню на користь позивача в порядку статті 141 ЦПК України.
Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України,-
Позов до ТОВ «Вердикт Капітал» - задовольнити частково.
В решті позову до ТОВ «Вердикт Капітал» - відмовити.
В позові до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича відмовити.
Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір -908 грн.
Рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, в порядку та строки визначеніст.284 ЦПК України: Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Малиновського районного суду м.Одеси. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м.Одеси.

Суддя: С.В. Маркарова

Повний текс рішення виготовлений 3.11.2023 року

20.10.23