Справа №438/958/23
Провадження 2-о/438/25/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 червня 2023 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області в складі:

головуючої судді Хемич О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Валькович Г.К.,

заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа, щодо якої необхідно встановити обмежувальний припис ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить суд ухвалити рішення, яким видати обмежувальний припис, яким вжити такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покладення на нього обов`язків: заборонити ОСОБА_3 наближатися ближче ніж на 50 м. за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 та родичів, з якими вона проживає, а саме: в будинку на АДРЕСА_1 , а також місця роботи ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_3 вести телефонні переговори або контактувати з ОСОБА_2 через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що між нею та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, який розірвано рішення Бориславського міського суду Львівської області від 29 лютого 2016 року. У них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що з часу розірвання шлюбу минув певний час, проте ОСОБА_3 дуже часто в стані агресії з`являвся до неї додому незважаючи на час доби чи це пізно ввечері, чи вночі, чи над ранок, тим самим висловлюючись нецензурною лайкою, словесними образами, залякуванням, а також погрожував фізичною розправою внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю як їй так і її рідним з якими вона проживає, зокрема її бабусі ОСОБА_5 , яка намагалася її в той час захистити, але їй довелося це на собі пережити також. Одного разу це все бачив також її малолітній син. За моїм зверненням 27 листопада 2021 року на ОСОБА_3 було складено 2 протоколи про адміністративне правопорушення. 18 лютого 2022 року постановою Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Проте, це не зупинило кривдника, і після цього кривдник з`являвся до неї додому і вчергове погрожував їй та психологічно давив на неї. Кривдник не змінив своєї поведінки, не зважаючи на те, що він був притягнутий до адміністративної відповідальності. Просила задовольнити її заяву та видати стосовно ОСОБА_3 обмежувальний припис.

Ухвалою судді від 30 червня 2023 року відкрито провадження у справі за заявоюОСОБА_2 , засідання призначено на 30 червня 2023 року, у судове засідання викликано заявницю та заінтересовану особу.

Заявник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала свою заяву та просила її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд заяви був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки учасників справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що між заявницею ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, який розірвано рішення Бориславського міського суду Львівської області від 29 лютого 2016 року.

Сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.02.2014, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції у Львівській області.

Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо.

Заявниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №345 від 29.06.2023, виданою МПП «Бескид».

Заявниця ОСОБА_2 27 листопада 2021 року звернулась у відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області щодо вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства психологічного характеру відносно її бабусі ОСОБА_5 , яка хотіла її захистити та переконати кривдника, що він чинить психологічне насильство, внаслідок чого було складено протокол про адміністративне правопорушення. За її зверненням від 30 листопада 2021 року знову відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до копії постанови Бориславського міського суду Львівської області від 18 лютого 2022 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Згідно з ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п. 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У ст. 350-3 ЦПК України визначено, що заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Згідно ст. 350-4 ЦПК України в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідно ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено п.3, 6, 7, 8 та 14 ч.1ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Приписами частин 2, 3, 4ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно з ч. 1,2 ст.350-6 ЦПК України суд, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

З наданих суду матеріалів вбачається, що між заявницею та ОСОБА_3 наявний конфлікт та вкрай напружені стосунки, а саме: між сторонами існують неприязні, конфліктні відносини.

Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄСПЛ, а також права на життя згідно ст. 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄСПЛ.

Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів, - не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці.

Підсумовуючи викладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 є обґрунтованою і тому підлягає задоволенню у спосіб, який просить заявник, а, отже, є необхідність в ухваленні судового рішення про видачу обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до приписів п.10 ч.1ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду.

В силу ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. 268, 350-1-350-5 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа, щодо якої необхідно встановити обмежувальний припис ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким вжити такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та покласти на нього такі обов`язки: заборонити ОСОБА_3 наближатися ближче ніж на 50 м за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 та родичів, з якими вона проживає, а саме: в будинку на АДРЕСА_1 , а також місця роботи ОСОБА_2 ;

- заборонити ОСОБА_3 вести телефонні переговори

або контактувати з ОСОБА_2 через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею.

Про видачу обмежувального припису повідомити працівників відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Б. Хемич