Справа № 199/8593/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Авраменка А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін клопотання представника відповідача про витребування доказів по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказана цивільна справа, розгляд якої здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про повторне витребування доказів, а саме про витребування у позивача належним чином завіреної копії договору про надання комунальних послуг, укладеного із відповідачем у відповідності до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Клопотання мотивовано наявністю складнощів у відповідача із самостійного надання такого доказу суду, а також необхідністю цього доказу для всебічного розгляду справи.

Ознайомившись із матеріалами клопотання та цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа №199/8593/23 (провадження №2/199/3065/23) за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Предметом спору у справі є стягнення заборгованості за укладеним між сторонами договором №223/2022г./Ц.О.А. про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання від 23 вересня 2022 року, а також нарахованих на підставі ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат.

За змістом ст.ст.76, 81, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Одним із засобів встановлення таких даних є письмові докази (документи (крім електронних), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Нормою ст.84 ч.ч.1, 3 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у ст.83 ч.ч.2, 3 ЦПК України (позивачем або особою, якій надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, разом з поданням позовної заяви; відповідачем, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи). Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Згідно ст.84 ч.ч.6-10 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до змісту норм ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року, ст.ст.12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року та усталеної судової практики з вирішення спорів про стягнення заборгованості за надані та не оплачені житлово-комунальні послуги підставою для виникнення у споживача житлово-комунальних послуг обов`язку зі сплати їх вартості є в першу чергу наявність між таким споживачем та постачальником послуг або іншим уповноваженим учасником цих правовідносин договору про надання відповідних послуг. Разом з тим, споживачі зобов`язані своєчасно і в повному обсязі оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Останній висновок прямо закріплено і в нормі ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року. Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України в постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, правовими висновками Верховного Суду в постановах від 15 березня 2018 року по справі №401/710/15-ц, від 16 грудня 2020 року по справі №761/32712/17, від 12 липня 2021 року по справі №233/6532/19, від 28 липня 2021 року по справі № 554/7740/17, а також правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постановах від 16 травня 2018 року по справі №686/21962/15-ц, від 20 вересня 2018 року по справі №751/3840/15-ц, від 07 липня 2020 року по справі №712/8916/17.

Таким чином, спираючись на наведену вище правову позицію, враховуючи, що відповідач стверджує у своєму відзиві на позов про відсутність укладеного між сторонами договору, копію якого, тим не менш, просить суд витребувати, а також приймаючи до уваги, що позивач фактично просить стягнути заборгованість, яка не була сплачена в порядку виконання укладеного між сторонами договору №223/2022г./Ц.О.А. про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання від 23 вересня 2022 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про витребування доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.76, 81, 83, 84, 95, 120, 144, 146, 148, 223, 247, 258-261, 263, 351-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів по цивільній справі №199/8593/23 (провадження №2/199/3065/23) за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко