Провадження № 4-с/752/88/23
У Х В А Л А

Іменем України

05.07.2023 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

за участі секретаря Ящука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гуріної Дарії Ігорівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

заявник звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гуріної Дарії Ігорівни.

Відповідно до поданої скарги заявник просить постановити ухвалу, якою визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гуріної Д.І. від 22.06.2022 про застосування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Скарга обгрунтована тим, що ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 24.01.2022 р встановлено графік перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю.

На виконання зазначеної ухвали державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Гуріною Д.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

02.05.2022 Київським апеляційним судом було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 24.01.2022 р. та зупинено виконання рішення.

22.06.2022 р. державним виконавцем була винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, а лише 30.06.2022 р. була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 02.05.2022 р.

04.08.2022 р. головним державним виконавцем Гуріною Д.І. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з виконанням рішення.

Заявник посилається на те, що постанова державного виконавця була винесена на час дії ухвали Київського апеляційного суду про зупинення виконання судового рішення, про що обуло відомо державному виконавцю, є необгрунтованою, окільки застосування тимчасового обмеження можливе лише у разі умисного , злісного невиконання судового рішення, однак такі обставини були відсутні, в п.1 постанови вказано, що обмеження діють до погашення боржником заборгованості по аліментам, хоча це не відповідає змісту ухвали Голосіївського районного суду м.Києва, в зв`язку з чим заявник просить оскаржувану постанову скасувати та поновити строк на її оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як на поважність пропуску строку на оскарження рішення державного виконавця заявниця посилається на те, що вона з онуком має статус тимчасово переміщеної особи, була відсутня в м.Києві в зв`язку із загрозою обстрілів, а крім того, вона зверталась з заявами до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві про скасування оскаржуваної постанови, однак вони не були розглянуті.

Заявник, її представник, державний виконавець та заінтересована особа в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Однак їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 24.01.2022 р встановлено графік перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з маір`ю.

На підставі заяви ОСОБА_2 головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Гуріною Д.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 24.01.2022 р. № 752/1253/22.

02.05.2022 р. Київським апеляційним судом м.Києва постановлена ухвала про зупинення виконання ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 24.01.2022 р. та відкриття апеляційного провадження, однак матеріали виконавчого провадження.

22.06.2022 р. в зв`язку з невиконанням вимог державного виконавця головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Гуріною Д.І. винесена постанова про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

30.06.2022 р. головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Гуріною Д.І. винесена постанова про зупинення виконавчого провадження.

13.07.2022 р. боржником до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві подана копія постанови Київського апеляційного суду м.Києва від 04.07.2022 р. про скасування ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 24.01.2022 р. в частині встановлення графіку перебування дитини з матір`ю.

04.08.2022 р. головним державним виконавцем Гуріною Д.І. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з виконанням рішення суду.

Крім того, судом встановлено, що постановою Верховного Суду від 26.10.2022 р. постанову Київського апеляційного суду від 04.07.2022 р. скасовано та залишено без змін ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 24.01.2022 р.

Заявниця посилається на те, що 18.08.2022 р. вона звернулась до державного виконавця з заявою про скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя, а у ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Верховний Суд зауважує, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі № 2608/20647/12.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №466/948/19, зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Як на підставі для поновлення строку для оскарження рішення державного виконавця заявниця посилається на її відсутність в м.Києві з онуком в зв`язку із дією війського стану на території України та наявністю загрози обстрілів та наявністю статусу внутрішньо-переміщених осіб. Крім того, заявник посилається на те, що вона зверталась до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві з заявами від 18.08.2022 р. та від 31.10.2022 р. про скасування постанови державного виконавця.

До суду заявниця звернулась зі скаргою 12.12.2022 р.

Суд вважає, що законодавцем у статті 449 ЦПК України закріплені імперативні строки (10 днів і 3 дні), протягом яких можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення. Тобто, це строки в межах яких особа може звернутися з відповідною скаргою для захисту своїх порушених прав або інтересів.

Ні при зверненні до суду, ні на стадії судового розгляду заявницею не доведено належними доказами поважність пропуску нею строку для подання скарги.

Матеріали за поданою скаргою не містять доказів вимушеного перебування заявниці і онука за межами м.Києва на час отримання оскаржуваної постанови.

Подання заяв до відділу державної виконавчої служби про скасування постанови про встановлення тимчасових обмежень не свідчить про поважність пропуску строку для оскарження рішення державного виконавця до суду.

Тому, з огляду на наведене суд вважає, що вищезазначену скаргу подано заявником з пропуском строку, визначеного статтею 449 ЦПК України.

Згідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Беручи до уваги те, що заявницею не доведено належними та достатніми доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, суд вважає, що будь-які підстави для поновлення заявниці строку для подання скарги відсутні.

За таких обставин скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку для подання скарги на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гуріної Дарії Ігорівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гуріної Дарії Ігорівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя