Провадження номер № 2/0186/743/23
Справа № 186/1723/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі

головуючого - судді Янжули С.А.

при секретарі - Лиман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2023 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 . 19 квітня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за її заявою заведено спадкову справу щодо майна померлої. 11 вересня 2023 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно матері, яке складається з грошових коштів, які знаходяться на рахунку в АТ "Державний ощадний банк України". 12 вересня 2023 року нотаріус винесла постанову про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом в частині спадкового майна матері - квартири АДРЕСА_1 , яка належить матері на праві приватної власності, оскільки нею не надано правовстановлюючих документів її матері на спірну квартиру, які наразі втрачені. Дублікат цих документів вона не може отримати, оскільки квартира придбана матір`ю 08 лютого 2012 року, договір купівлі-продажу посвідчений нотаріусом, архів якої на сьогоднішній день знаходиться на тимчасово окупованій території України. На день смерті матір проживала на ТОТ, інші спадкоємці відсутні.

Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Сторони в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивач підтримала свої позовні вимоги, представник відповідача подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить ухвалити рішення згідно чинного законодавства.

Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є власником 1/1 частки квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим номером 51 від 08 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №346002107 від 11 вересня 2023 року.

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 07 липня 1980 року та копією свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 01 червня 2002 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача - ОСОБА_2 померла в м.Хрустальний, м.Петровське, Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 20 лютого 2023 року.

Позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її матері за законом, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 вересня 2023 року на кошти, що знаходилися на банківському рахунку матері. В той же час, 12 вересня 2023 року отримала відмову нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності її матері, оскільки відсутній оригінал договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна.

Згідно копії спадкової справи 09/2023 року, номер у Спадковому реєстрі 70544027, відкритої за заявою позивача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малоховим С.О., позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Інформація щодо посвідченого заповіту від імені померлої відсутня.

Інші спадкоємці першої черги із заявами про прийняття спадщини за законом до нотаріуса не зверталися.

ОСОБА_2 на момент смерті проживала на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, єдиним спадкоємцем за законом на все майно померлої ОСОБА_2 є її донька - ОСОБА_1 .

Видати дублікат договору купівлі-продажу нерухомого майна з Державного нотаріального архіву не виявляється за можливе, оскільки нотаріальний архів приватного нотаріуса, яким посвідчено договір купівлі-продажу спірної квартири, залишився на тимчасово окупованій території України.

Згідно ст.11-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" з метою забезпечення реалізації права на спадкування на тимчасово окупованій території визначає, що: "У разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів".

Законом не встановлюється правил обрання місця подання першої заяви (немає прив`язки до місця реєстрації чи довідки ВПО).

Таким чином, відповідачем в таких справах є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (стаття 1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (стаття 1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя та ефективного вирішення порушених прав особи як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року № 487/9435/15-ц

Ураховуючи встановлені судом обставини щодо укладення договору купівлі-продажу від 08 лютого 2012 року, його реєстрації та виконання сторонами договору його умов, враховуючи, що єдиним спадкоємцем майна померлого власника квартири - ОСОБА_2 за законом є її дочка - ОСОБА_1 , суд вважає, що у даній справі спадкові права ОСОБА_1 підлягають судовому захисту, оскільки, враховуючи фактичні обставини даної справи, остання позбавлена права захистити відповідні права у позасудовому порядку та вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

Питання про судові витрати у справі суд вирішує відповідно до положень ст. 264 ЦПК України.

Оскільки позивач не просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі, то останні слід залишити за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264 ЦПК України, ст.ст.1220,1222,1269,1270 ЦК України, - суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м.Петровське, Луганської області, РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 73,0 кв.м, житловою площею 40,7 кв.м, яка належить на праві особистої приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області за реєстровим номером 51, ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по справі залишити за позивачем - ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: С.А.Янжула.