Справа № 564/412/20
Номер провадження 2/555/13/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі :

головуючий суддя - Старовецька Ю.В.

при секретарі - Григорієвій В.М.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ЗражевськТроцюка О.С.

представника відповідача - адвоката Євгеюка О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторони позивача

Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 26 червня 1984 року у справі № 2-290 з нього на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від його заробітку до досягнення дочкою повноліття. На виконання вказаного рішення суду він своєчасно та у повному обсязі сплачував аліменти, жодного разу не ухилявся від їх сплати. На даний час він є пенсіонером за віком, не працює і єдиним його доходом є пенсія у мінімальному розмірі. Крім того, він має ряд захворювань, регулярно лікується, що потребує значних затрат на придбання ліків та обстеження. Окрім витрат на лікування, позивач має придбавати собі продукти та елементарні необхідні для життя речі, а саме одяг, взуття. Також несе витрати по оплаті комунальних послуг, у будинку у якому проживає, і сплачує аліменти на утримання своєї малолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Він проживає у господарській будівлі - літній кухні, оскільки розпочатий в будинку багато років тому ремонт, він не зміг завершити через свій скрутний матеріальний стан та постійною потребою у лікуванні. Відтак, має потребу в утриманні, оскілки його єдиного доходу - пенсії, не достатньо для забезпечення елементарних життєвих потреб хоча б у мінімальному розмірі.

Його дочка, на утримання якої він сплачував у свій час аліменти, є повнолітньою, працює у Костопільському районному суді Рівненської області і після одруження має прізвище ОСОБА_5 . Дочка має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, утримує вже лише одну малолітню дитину, старший син досягнув повноліття, а чоловік дочки вже більше не має статусу інваліда та їздить на заробітки за кордон, відтак відповідач має змогу надавати йому допомогу на утримання у вигляді аліментів.

З урахуванням наведених обставин, просить стягувати з ОСОБА_2 на його користь аліменти у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати з дати подання позову і довічно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав, що наведені у позові, просить їх задовольнити.

Представник позивача підтримав заявлені вимоги, вказавши, що ОСОБА_1 є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги, а тому відповідач зобов`язана його утримувати.

ІІ. Стислий виклад позиції сторони відповідача

Відповідач позовні вимоги не визнала, про що було подано відзив, у якому зазначила, що відповідно до ч.1 ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Повноліття відповідачки ОСОБА_2 та непрацездатність позивача ОСОБА_1 підтверджується. Проте остання необхідна умова для стягнення аліментів на користь батьків, а саме потреба у матеріальній допомозі, позивачем не доведена встановленими процесуальним законом засобами доказування.

У даній справі суд має співвіднести дійсні доходи позивача із рівнем прожиткового мінімуму в Україні. Видається, що позивач вважатиметься таким, що потребує матеріальної допомоги від відповідача у разі, якщо його дохід (пенсія), а також інші доходи не забезпечують прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Із довідки Костопільського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Рівненській області від 28.11.2019 р. №890/0212 вбачається, що ОСОБА_1 являється пенсіонером за віком і одержує пенсію в розмірі не менше встановленого законодавством розміру прожиткового мінімуму для такої категорії осіб. Тому жодних підстав стверджувати, що рівень доходів позивача є нижчим від встановленого законодавством прожиткового мінімуму, немає.

Крім того, ОСОБА_1 володіє на праві власності 2-ма об`єктами нерухомості у м.Костопіль Рівненської області, в одному з яких проживає сам - у будинковолодінні по АДРЕСА_1 , а інше будинковолодіння по АДРЕСА_2 тривалий час здає квартирантам. А це вказує на отримання позивачем додаткового доходу від здачі в найм власного нерухомого майна, яке позивач приховує від суду. Також на наявність у позивача додаткових засобів до існування вказує і та обставина, що від продажу у 2013 році будинковолодіння, розташованого у АДРЕСА_3 , отримано 65400 грн., що складають заощадження останнього.

Окрім ОСОБА_2 позивач має також повнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якого також стягувалися аліменти із позивача ОСОБА_1 згідно рішення Костопілського районного суду від 27.12.2005 р. у справі №2-1364/2005 р.

Також відповідач зазначає, що дійсно отримує дохід у вигляді заробітної плати, чоловік - ОСОБА_7 через хворобу не працює (перебуває на III групі інвалідності загального захворювання та утримує пенсію в розмірі прожитого мінімуму для осіб, які втратили працездатність), на її утриманні перебуває неповнолітній син ОСОБА_8 , 2009 р.н., а інший повнолітній син ОСОБА_9 , 1999 року народження, навчається на 1-КМ курсі в Рівненському відділенні навчально-наукового інституту заочного та дистанційного навчання Національної академії внутрішніх справ на заочній платній формі навчання (розмір плати за один семестр навчання складає 6500 грн.). Крім того, відповідач має незадовільний стан здоров`я, і згідно рекомендацій лікарів постійно має спостерігатися у невропатолога, сімейного лікаря, потребує санаторно-курортного лікування.

З урахуванням наведеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що позивач дійсно є непрацездатною особою, проте він отримує пенсію у розмірі, що не є меншим, ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, продав житловий будинок, власником якого був, та отримав грошові кошти, за які може забезпечувати свої потреби. Той факт, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги в судовому засіданні підтвердження не знайшов, а тому відсутні визначені ст.202 Сімейного кодексу підстави для задоволення позову.

ІІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

20.02.2020 року позовна заява надійшла до Костопільського районного суду Рівненської області.

26.02.2020 року було відкрите провадження у вказані цивільній справі.

17.03.2020 року відповідачем було подано відзив.

19.08.2020 року цивільна справа була передана до Березнівського районного суду Рівненської області у зв`язку з неможливістю утворити склад суду.

21.08.2020 року праву було розподілено до провадження судді Мельничук Н.В.

Відповідно до ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 06.10.2020 року було задоволено відвід позивача головуючому судді Мельничук Н.В.

09.10.2020 року справа була прийнята до розгляду суддею Собчуком А.Ю.

29.09.2021року у зв`язку із припиненням повноважень судді Собчука А.Ю., обраного в межах п`ятирічного терміну здійснено повторний розподіл справи, справа визначена до провадження судді Старовецькій Ю.В.

16.11.2021 року позивачем ОСОБА_1 заявлено відвід головуючому судді Старовецькій Ю.В.

17.11.2021 року у задоволенні заяви позивача про відвід судді було відмовлено.

21.12.2021 року відповідно до ухвали судді Березнівського районного суду Рівненської області було задоволено клопотання сторони відповідача щодо витребування доказів.

ІV. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано 13.09.1988 року.

Відповідно до інформації Костопільського районного суду Рівненської області від 25.04.2008 року рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 01.07.1984 року з ОСОБА_1 були стягнуті аліменти в розмірі частини від заробітку на утримання дочки ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3 .

Згідно довідки Костопільської філії ДП «Укрветсанзавод» №12 від 24.03.2015 року із заробітної плати ОСОБА_1 в 1984 році 5 місяців утримувались аліменти, в 1985 році 7 місяців утримувались аліменти, в 1987 році три місяці утримувались аліменти та в 1988 році три місяці утримуватись аліменти на утримання ОСОБА_2 .

Згідно рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 24.03.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовлено.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 01.06.2017 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.11.2017 року рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 24.03.2017 року залишено без змін.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивач вказав, що не визнає ОСОБА_6 своїм біологічним сином, він записаний його батьком лише юридично, тому і не звертається з позовом про стягнення аліментів до даної особи. Не визнає він своєю дочкою і ОСОБА_2 , однак він її утримував, а тому тепер вона повинна виконувати свій обов`язок по його утриманню.

Свідок ОСОБА_3 суду повідомила, що до 1988 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу вони ще спільно проживала і фактично припинили подружні відносини у 2005 році. Вони є батьками двох дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_1 не визнавав їх своїми дітьми. Вона зверталась до суду щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дочки і він платив їх кілька місяців. Також свідок вказав, що позивач отримав у спадок житловий будинок по АДРЕСА_2 , у одній частині будинку вони спільно певний час проживали, а іншу частину ОСОБА_1 завжди здавав в оренду, за що отримував грошові кошти, ще з часів, коли вони спільно проживали і до моменту, як продав даний будинок, на скільки їй відомо, за 40 000 доларів.

Відповідно до довідки про доходи №428214 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Костопільському об`єднаному управління ПФУ в Рівненській області і отримує пенсію за віком. В період з травня 2019 року по жовтень 2019 року у розмірі 9250 грн.

Згідно довідки про доходи №336316 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Костопільському об`єднаному управління ПФУ в Рівненській області і в період з липня 2019 року по грудень 2019 року отримав пенсію у розмірі 9003,94 грн.

Із заключення ЛКК №775 вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз: ІХС стабільна стенокардія напруги ІІ ФК аорто кардіосклероз СН ІІ АСТ ІІ ФК гіпертонічна хвороба. Постійно отримує медикаментозне лікування.

Відповідно до долучених фіскальних чеків ОСОБА_1 придбавались медичні препарати.

Долучені позивачем копії з медичної картки підтверджують незадовільний стан його здоров`я.

Згідно заключення ЛКК №106 ОСОБА_2 має ряд захворювань, у зв`язку з чим потребує постійного медикаментозного лікування, що підтверджується також і консультативними висновками спеціаліста.

Відповідно до епікризів №2920, №6214, №279 ОСОБА_2 проходила стаціонарне лікування у зв`язку із виявленими захворюваннями.Долучені листки непрацездатності також підтверджують, що ОСОБА_2 проходила стаціонарне лікування.

Стороною відповідача також були долучені медичні документи щодо незадовільного стану здоров`я чоловіка ОСОБА_2 - ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 ОСОБА_7 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.01.2009 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 15.11.2000 року ОСОБА_7 придбав житловий будинок в АДРЕСА_4 .

Син відповідача ОСОБА_2 . ОСОБА_12 є студентом Рівненського відділення навчально-наукового інституту заочного та дистанційного навчання Національної академії внутрішніх справ.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_12 є власником автомобіля Chery Tiggo 2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 .

Відповідно до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої ОСОБА_2 за 2019 рік, особа отримала дохід у виді заробітної плати у розмірі 405 709 грн.

В період з січня 2020 року по грудень 2020 року ОСОБА_2 отримала заробітну плату у розмірі 268 841,13 грн.

Із рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 27.12.2005 року із ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_13 .

Згідно рішення Костопільського районного суду від 08.05.2009 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_13 розірвано.

Відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 19.11.2008 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_13 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до результатів пошуку по БД Автомобіль у розшуку перебуває транспортний засіб марки «Citroen BX19» , власником якого є ОСОБА_1 .

У газеті «Новини Костопільщини», Костопільській газеті оголошень, Рекламно-інформаційному тижневику позивачем було розміщено оголошення про винагороду у розмірі 8000 грн., 7000 грн. за надання інформації щодо місцезнаходження автомобіля марки «Citroen BX19», НОМЕР_7 .

Відповідно до акту обстеження житлових умов ОСОБА_1 від 03.08.2015 року , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 житлово-побутові умови проживання ОСОБА_1 задовільні.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.01. 1986 року ОСОБА_1 та ОСОБА_14 є спадкоємцями ОСОБА_15 . Спадкове майно, на яке видається свідоцтво складається з житлового будинку в АДРЕСА_5 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.1998 року ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_16 . Спадкове майно, на яке видається свідоцтво складається з земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства площею ,14 га., що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Згідно акту обстеження житлових умов ОСОБА_1 від 14.03.2016 року, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , житлово-побутові умови проживання ОСОБА_1 задовільні.

Відповідно до довідки Управління з питань виплати пенсій ГУ ПФУ ОСОБА_1 у період з січня 2020 року по грудень 2020 року отримав пенсію у розмірі 21 157 грн.

Згідно інформації Рівненської районної державної адміністрації від 10.02.2021 року ОСОБА_1 була нарахована та виплачена субсидія за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 року в сумі 5 417,73 грн. за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року субсидія не призначалась.

Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 30.07.2021 року дізнавачем СД ВП №2 Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області Басюком А. було закрито кримінальне провадження №0000040 від 12.10.2020 року за ч.1 ст.162 КК України по факту незаконного проникнення до приміщення житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , належний ОСОБА_1 . В межах даного кримінального провадження було допитано ОСОБА_1 , який показав, що у його власності перебуває житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_2 . Вказаний будинок з 20.10.2017 року він здає в оренду ОСОБА_17 . Допитана ОСОБА_17 дала показання про те, що вона проживає на підставі договору оренди у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_2 . Вказаний будинок з 20.10.2017 року по даний час вона орендує у ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що суд не повинен брати до уваги вказану постанову, так як він її оскаржив, проте будь-яких доказів, що вказана постанова дізнавача скасована суду не представлено. Також в судовому засіданні позивач зазначав, що не здавав в оренду вказане житло.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 301325778, дата формування 16.05.2022) житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_1 , був відчужений відповідно до договору купівлі-продажу від 28.12.2021 року, ціна нерухомого майна 422 330 грн.

Стороною позивача було замовлено звіт про оцінку майна №00-210226-011 - житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , оцінювачем була визначена вартість 644 637,25 грн.

ОСОБА_1 просить суд не приймати до уваги вказаний звіт, оскільки оцінка майн була проведена без його відома.

V.Норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Статтею 202 Сімейного кодексу України встановлено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Обов`язок повнолітніх дочки, сина піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в ст. 51 Конституції України. Таке піклування може полягати в особистому догляді за батьками, допомозі в побуті, захисті прав й інтересів, матеріальній підтримці тощо. Цей конституційний обов`язок отримує продовження в нормах сімейного законодавства, зокрема у гл.17 Сімейного кодексу України «Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання».

Положеннями ст. 205 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У відповідності до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз положень ст.202 Сімейного кодексу України свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав:

1)непрацездатність батьків

2)та потреба у матеріальній допомозі.

Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є непрацездатною особою.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18 дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі.

Водночас доведення потреби в матеріальній допомозі являлося процесуальним обов`язком саме позивача. Потреба у матеріальній допомозі означає недостатність коштів, необхідних для підтримання нормальної життєдіяльності особи, а тому потреба в матеріальній допомозі має визначатися відповідно до встановленого законом прожиткового мінімуму.

Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення встановлюється законом про державний бюджет на відповідний рік.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та отримував протягом судового розгляду справи пенсію, яка за тенденцією з роками збільшувалась, і яка забезпечувала останньому мінімальний розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений Законами України «Про Державний бюджет України».

ОСОБА_1 є власником частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де і фактично проживає. Як свідчать долучені до матеріалів справи акти обстеження житлово-побутових умов, умови проживання є задовільними. Стороною позивача будь-яких доказів на спростування вказаної обставини не надано.

Судом також встановлено, що до 28.12.2021 року ОСОБА_1 був власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2 . Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 30.07.2021 року сам ОСОБА_1 у своїх показаннях вказував, що здавав в оренду даний житловий будинок.

28.12.2021 року ОСОБА_1 житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_2 , відчужив відповідно до договору купівлі-продажу, отримавши дохід у розмірі 422 300 грн.

При цьому, позивач не конкретизує, яким чином отримуваний розмір пенсійного забезпечення, отриманий ним дохід від продажу нерухомого майна позбавляє його можливості забезпечити свої потреби у харчуванні, оплаті комунальних послуг, придбанні ліків, одягу, як він зазначає у позовній заяві «хоча б у мінімальному розмірі».

Прийняття до уваги судом того, що позивач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини від іншого шлюбу, як обставини, що свідчить про його потребу у матеріальній допомозі, означало б перекласти його обов`язок по утриманню неповнолітньої дочки на іншу повнолітню дитину, що є недопустимим.

VІ. Висновок суду.

Таким чином, на підставі досліджених доказів суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не доведено наявність визначених ст.202 Сімейного кодексу України підстав для стягнення з відповідача аліментів, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

VІІ. Розподіл судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Як вбачається із Договору №26/20 від11.03.2020 року про надання правничої допомоги розмір гонорару, що сплачує клієнт ( ОСОБА_2 ) адвокатському бюро «Євгеюка Олександра» становить 3 200 грн.

Згідно квитанції від 13.03.2020 року ОСОБА_2 було оплачено витрати на правову допомогу у розмірі 3 200 грн.

Відповідно до положень ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відповідача ОСОБА_2 по оплаті правничої допомоги підлягають стягнення з позивача ОСОБА_1 на її користь.

Керуючись ст.202 Сімейного кодексу України, ст.ст.141, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 3 200 (три тисячі двісті) грн..

Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21.06.2023 року.

Суддя: Старовецька Ю. В.