РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

03 липня 2023 року

Справа №451/736/23
Провадження № 2/451/225/23

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Патинок О.П.

секретаря судового засідання - Ференс І.І.

Справа № 451/736/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

31.05.2023 представник позивача ОСОБА_1 - Фрей А.В. звернувся до Радехівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23.09.2014 між ОСОБА_1 надалі та ОСОБА_2 було укладено шлюб. У шлюбі в подружжя народилася донька: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджує рішення Радехівського районного суду Львівської області від 19.04.2021. Після розлучення дочка постійно проживає з позивачем. Відповідач проживає окремо, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Згідно рішення Радехівського районного суду Львівської області від 26.05.2021 призначено стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини, у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. 04.02.2022 за заявою стягувача ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 451/338/21 виданого 03.09.2021 Радехівським районним судом, постановою відділу державної виконавчої служби Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), було відкрито виконавче провадження НОМЕР_4. 22.12.2022 Радехівським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), була винесена постанова ВП № НОМЕР_5 про закінчення виконавчого провадження. ОСОБА_2 не здійснив жодної оплати аліментів в добровільному порядку, матеріально на утримання дочки не допомагає, не цікавиться її розвитком, участі у вихованні дочки не приймає. Позивач офіційно не працює, перебивається тимчасовими підробітками, має невеликий дохід, тому батько, який є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дочки в більшому розмірі та у твердій грошовій сумі, а саме у 5000.00 грн., оскільки має постійний дохід. Просить суд, змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які призначені до стягнення па підставі рішення Радехівського районного суду Львівської області від 26 травня 2021 року (Справа № 451/338/21, провадження №2/451/528/21) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2023 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

05.06.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь № 99985 про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою судді від 05.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження.

Ухвалою суду від 19.06.2023 відкладено судове засідання у справі. Попереджено відповідача ОСОБА_2 про можливі наслідки неявки у судове засідання згідно ст.223 ч.4 ЦПК України.

03.07.2023 сторони в судове засідання не з`явилися.

19.06.2023 представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.30).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася позивач.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав, хоч згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.32;35).

Судом 20.06.2023 було здійснено виклик ОСОБА_2 до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.34).

Суд за письмовою згодою позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів.

Інших заяв, клопотань від сторін не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають до часткового задоволення з наступних підстав та мотивів.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.03.2015 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - сторони у справі (а.с.10).

Відповідно до копії рішення Радехівського районного суду Львівської області від 19.04.2021 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції у Львівській області 23.09.2014, актовий запис №82 - розірвано (а.с.11-14).

Згідно довідки виданої старостою сіл Дмитрів, Криве, Мукані, Середпільці Радехівської міської ради Львівської області №279 від 27.04.2023 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована і проживає по АДРЕСА_1 в будинку, який належить ОСОБА_5 . В будинку прописані: ОСОБА_1 - заявник ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 -дочка ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 - сестра ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 - племінник ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с15).

Згідно рішення Радехівського районного суду Львівської області від 26.05.2021 призначено стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини, у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.03.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-19).

04.02.2022 постановою відділу державної виконавчої служби Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), було відкрито виконавче провадження ВП№ НОМЕР_5, про стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).

22.12.2022 Радехівським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), була винесена постанова ВП № НОМЕР_5 про закінчення виконавчого провадження, згідно заяви стягувача від 02.09.2022 (а.с.21).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини.

Частини 1-3 ст. 181 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платник аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може означати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Як з`ясовано судом, розмір аліментів, які стягувались з відповідача на утримання їхньої спільної з позивачем дитини визначено судом у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно якого ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягнення аліментів. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів.

Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру.

Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги, відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача, враховує, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, відтак суд доходить висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у твердій грошовій сумі, оскільки така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Зважаючи на рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального утримання дитини, прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який батьки повинні забезпечити дитині, потреби неповнолітньої дочки, яка з віком зростає, суд вважає наявність підстав для збільшення розміру та способу стягнення аліментів до 3000 грн. оскільки такий розмір відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи та інтересам дитини, яка потребує матеріального утримання у більшому розмірі.

Відповідач ОСОБА_2 є здоровим, працездатним чоловіком, інших осіб на утриманні не має, що свідчить про те, що останній має можливість сплачувати аліменти. Виходячи з викладеного, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 3000 грн. на дитину, що дасть можливість забезпечити достатні та належні умови для проживання дитини.

Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов про зміну способу стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення.

Згідно із ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 23Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Суд не вирішуючи питання судових витрат на професійну правову допомогу, оскільки доказів понесення такої стороною позивача не надано.

Оскільки позивач на день звернення до суду з позовом була звільнена від сплати судового збору, такі судові витрати підлягають частковому стягненню з відповідача в сумі 644,16 грн. (60% від 1073,60 грн.), а інша частина компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 279, 280-285 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів - задовольнити частково.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, на підставі рішення Радехівського районного суду Львівської області від 26.05.2021 та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі гривень) щомісячно, з проведенням індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 644,16 (шістсот сорок чотири грн 16 коп).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: адвокат Фрей Андріан Васильович, юридична адреса: АДРЕСА_3;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 03.07.2023.

Головуючий суддяПатинок О. П.