Справа 556/395/23
Номер провадження 2/556/187/2023

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.08.2023 дата розгляду справи

смт.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт.Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки майна зі спільної часткової власності в цілу частку окрему одиницю нерухомого майна з припиненням права спільної часткової власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки майна зі спільної часткової власності в цілу частку окрему одиницю нерухомого майна з припиненням права спільної часткової власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначила, що 20.02.2004 року Довговільською сільською радою Володимирецького району Рівненської області був зареєстрований шлюб, укладений між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , шлюб, який в судовому порядку був розірваний 03 серпня 2017 року.

За час спільного подружнього проживання у сторін народилося шестеро дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до Договору купівлі продажу від 19 грудня 2007 року сторони придбали за спільні кошти житловий будинок в АДРЕСА_1 .

При цьому, право власності на придбаний ними житловий будинок було оформлено на відповідача.

На час придбання спірного житлового будинку, його загальна площа становила 59,5 кв.м., і він, відповідно до технічного паспорта станом на 16.05.2007 року, копія якого виготовлена на моє замовлення 28.09.2022 року складався з наступних житлових та не житлових приміщень, які на той час згідно технічного паспорта значилися:

1-1 коридор, площею 6,4 кв.м.;

1-2 кладова, площею 9,5 кв.м.;

1-3 кладова, площею 5,6 кв.м.;

1-4 кухня, площею 17,6 кв.м.;

1-5 житлова, площею 20,4 кв.м.

В складі названого домоволодіння крім житлового будинку, позначеного літерою А-1 1950 року побудови, також були: сходи, позначені літерою а, сарай, позначений в технічному паспорті літерою Б, сарай, позначений літерою В, сарай, позначений літерою Г, сарай, позначений літерою г, вбиральні, позначена літерою в, огорожа, позначена №1 та ворота, позначені № 2.

Всього на той час придбаний житловий будинок, складався з п`яти нежитлових та житлових приміщень.

В подальшому, під час спільного проживання, сторони здійснили реконструкцію вищезазначеного житлового будинку та його добудову.

Зокрема, суттєвих змін під час реконструкції та добудови зазнали: коридор, який в технічному паспорті на час придбання будинку позначався цифрами 1-1, кладова, котра позначалась цифрами 1-2 та 1-3 кладова.

При цьому, коридор 1-1 та кладова 1-3, були дещо видовжені та між ними були змінені перегородки, що призвело до збільшення їхньої площі.

Крім цього, з тильної сторони нашого будинку ми здійснили добудову вздовж усього будинку, а поряд з реконструйованими коридором та кладовою, котрі позначалися цифрами 1-1, 1-3, сторони здійснили поперечну прибудову і наш будинок набув прямокутної форми.

Реконструйований та добудований житловий будинок, був обладнаний усіма необхідними комунікаціями та засобами, для повноцінного проживання в ньому.

Таким чином, після реконструкції та здійснених добудов, будинок почав складатися з двох коридорів, кухні, кладової і ванної кімнат, а також вітальні і трьох житлових кімнат.

При цьому, площа будинку з придбаних 59,5 кв.м., збільшилась до 101,5 кв.м.

Усі роботи по реконструкції житлового будинку та здійснені добудови і прибудови, тривали до часу розірвання сторонами шлюбу.

У зв`язку з розірванням шлюбу, позивачка була змушена з дітьми залишити дім і усі ці роки проживає на найманих квартирах.

04 липня 2018 року ОСОБА_1 , звернулась до Володимирецького районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

За цим позовом ОСОБА_1 , просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя раніше придбаний житловий будинок в АДРЕСА_1 .

В цьому ж позові позивачка також просила суд відступити від рівності часток в спільній сумісній власності подружжя та просила визнати за нею право власності на 3/4 частини належного сторонам житлового будинку АДРЕСА_1 .

При цьому, зважаючи на те, що той час здійснена реконструкція, а також добудова і прибудови не були юридично оформлені, ОСОБА_1 , була змушена просити суд визнати їх з відповідачем спільною сумісною власністю будівельні матеріали, конструктивні елементи та обладнання, які ними були використані в процесі цієї реконструкції та прибудови, а також просила визнати за нею право власності на 3/4 частини цих будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання.

24 липня 2018 року ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області було відкрито провадження в цивільній справі № 556/947/18, за її позовом до ОСОБА_2 , про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В процесі судового розгляду 16 жовтня 2018 року позивачка та ОСОБА_2 , подали до Володимирецького районного суду Рівненської області письмову заяву про затвердження укладеної мирової угоди, до якої долучили підписану мирову угоду.

У цій заяві сторони просили затвердити подану та підписану і погоджену ними мирову угоду.

Відповідно до умов підписаної ними мирової угоди вони погодили визнати спільною сумісною власністю житловий будинок 59,5 кв.м., з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 та визнати спільною сумісною власністю будівельні матеріали, конструктивні елементи, обладнання, які були використані в процесі будівництва прибудови до житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 .

За умовами цієї мирової угоди, вони з відповідачем погодили визнати за ОСОБА_1 , право власності на частину житлового будинку площею 59,5 кв.м., з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , на такі, що на той значилися по технічному паспорту кімнату 1-2, площею 9,5 кв.м, кімната 1-1 площею 6.4 кв.м., кімната 1-3 площею 5,6 кв.м., та кімнату 1-4 площею 17,6 кв.м., а за ОСОБА_2 , право власності на кімнату, яка на той час згідно технічного паспорта значилась 1-5 площею 20,4 кв.м.

Крім цього, сторони також погодили визнати за позивачкою право власності на частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання, які були використані в процесі будівництва прибудови до частини вищевказаного житлового будинку, а саме до: кімнати 1-2, площею 9,5 кв.м, кімнати 1-1 площею 6.4 кв.м., кімнати 1-3 площею 5,6 кв.м., та кімнат 1-4 площею 17,6 кв.м., за ОСОБА_2 , погодити визнати право власності на частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, які були використані в процесі будівництва прибудови до частини названого житлового будинку, а саме до кімнати 1-5 площею 20,4 кв.м.

Володимирецький районний суд Рівненської області своєю ухвалою від 16 жовтня 2018 року в цивільній справі № 556/947/18, затвердив подану мирову угод, за умовами якої:

- житловий будинок площею 59,5 кв.м., з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , був визнаний спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 ;

- будівельні матеріали, конструктивні елементи та обладнання, використані при будівництві прибудови до житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , були визнані спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Крім цього, за ОСОБА_1 , було визнано право власності на частину житлового будинку площею 59,5 кв.м., з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 згідно технічного паспорту: а саме, на кімнату 1-1 площею 6,4 кв.м., кімнату 1-2 площею 9,5 кв.м., кімнату 1-3 площею 5,6 кв.м., та кімнату 1-4 площею 17,6 кв.м.

Також за ОСОБА_1 , було визнано право власності на частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, які були використані в процесі будівництва прибудови до частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , а саме, до кімнати 1-1, 1-2, 1-3 та 1-4.

За ОСОБА_2 , було визнано право власності на частину житлового будинку площею 59,5 кв.м., з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 згідно технічного паспорту, а саме на кімнату 1-5 площею 20,4 кв.м., право власності на частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, які були використані в процесі будівництва прибудови до частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , а саме до кімнати 1-5.

Цією ухвалою суд визнав, що після поділу майна, про який домовились сторони, право спільної сумісної власності на майно припиняється. За кожним зі сторін визнається право на виділену частину будівлі.

Суд також ухвалив, що після затвердження мирової угоди ОСОБА_1 , як позивач у цій справі, відмовляється від позовних вимог про поділ майна подружжя, а сторони засвідчують, що після виконання мирової угоди не матимуть будь яких неврегульованих питань.

За цією ухвалою ОСОБА_1 , набула право власності на 3/4 частини раніше придбаного спірного житлового будинку, а також право власності на 3/4 частини будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, які були використані в процесі будівництва прибудови до нашого житлового будинку.

В цілому, за цим судовим рішенням, ОСОБА_1 , набула право власності на 3/4 частини усього будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 .

Поряд з тим, в липні 2022 року ОСОБА_1 , отримала інформацію про те, що ОСОБА_2 , всупереч вищезазначеного судового рішення, здійснив реєстрацію права власності на все вище зазначене домоволодіння, на своє ім`я.

З метою з`ясування правдивості отриманої інформації, позивачка звернулась до Володимирецької селищної ради, де 11 липня 2022 року їй видали інформаційну довідку №304693175, про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, права власності на вище згадане домоволодіння. Згідно наданої інформаційної довідки ОСОБА_1 , з`ясувала, що державний реєстратор Відділу економічного та агропромислового розвитку Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області Котович Т.С., зареєстрував за ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 101,5 кв.м., житловою площею 59,9 кв.

Під час вчинення цих реєстраційних дій, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені наступні відомості про спірне домоволодіння:

Житловий будинок А-1;

Житлова добудова А-1; (39,6 кв.м.);

прибудова а (18,6 кв.м.);

ОСОБА_9 (50,5 кв.м.);

Сарай В (15,8 кв.м.);

Погріб Пг/В (15,6 кв.м.);

Огорожа № 1.

Відповідно до даних наданої Інформаційної довідки, підставою для державної реєстрації права власності на назване домоволодіння було надано:

договір купівлі-продажу, серія та номер: 3369 від 19.12.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області Оксенюк А.А.;

технічний паспорт, серія та номер: 74, виданий 23 січня 2019 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 ;

декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: РВ63, виданої 13.02.2019 року Управлінням Державної архітектурно- будівельної інспекції у Рівненській області.

Крім цього, згідно даних названої Інформаційної довідки, за ОСОБА_2 , значиться земельна ділянка площею 0,1295 га., кадастровим номером: :01:003:0037, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Після цього, через адвокатський запит до фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 , була надана належним чином завірена копія технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 .

За даними цього технічного паспорта, він виготовлений фізичною особою- підприємцем ОСОБА_10 , станом на 23 січня 2019 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на замовлення ОСОБА_2 , інвентаризаційна справа № 74

Названий технічний паспорт містить такі розділи як: схематичний план земельної ділянки; план будинку; експлікацію приміщень до плану; характеристику будинку, господарських будівель та споруд.

Так, схематичний план земельної ділянки, містить дані про наявність на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , наступних будівель та споруд: А-1 - Житловий будинок, А-Г - Житлова добудова, а - АДРЕСА_2 .

Наступний розділ наданої копії технічного паспорта, містить схему житлового будинку, позначеного літерами та цифрами А-1, з житловою добудовою, позначеною А-1! та прибудовою, позначеною як а, з вказанням цифрової нумерації житлових та нежитлових приміщень усього житлового будинку та їх площ, а також їх місцерозташування, а розділ Експлікація приміщень до плану, містить їх нумерацію та площі.

Так, за даними цих двох розділів, спірний житловий будинок містить:

1-1, коридор, площею 10,7 кв.м.;

1-2, кухня, площею 9,9 кв.м.;

1-3, коридор, площею 5,2 кв.м.;

1-4, кладова, площею 559 кв.м.;

1-5, ванна, площею 10,3 кв.м.;

1-6, вітальня, площею 17,6 кв.м.;

1-7, житлова, площею 10,6 кв.м.;

1-8, житлова, площею 11,4 кв.м.;

1-9, житлова, площею 20,3 кв.м.

Загальна площа будинку становить 101,5 кв.м., з якої, чотири кімнати житлові, загальною площею 59,9 кв.м., та п`ять нежитлових приміщень, загальною площею 41,6 кв.м.

За даними розділу Характеристика будинку, господарських будівель та споруд технічного паспорта вищезазначеного житлового будинку, Житловий будинок А-1, 1963 року забудови, Житлова добудова А-1!, Прибудова а, ОСОБА_11 та Погріб Пг/В 2009 року побудови, а ОСОБА_9 1989 року побудови.

Згідно даних цього ж розділу, загальна будівельна вартість вказаного житлового будинку становить 325303 грн., а інвентаризаційна його вартість становить 238391 грн.

Крім цього, в рамках підготовки матеріалів цього позову, ОСОБА_1 , звернулась до Комунального підприємства Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації' Рівненської обласної ради, де мені 28 вересня 2009 року була видана копія технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , виготовленого станом 16 травня 2007 року, інвентаризаційна справа № 136, саме на житловий будинок, якого ми придбали з відповідачем за Договором купівлі-продажу від 19.12.2007 року.

Названий технічний паспорт містить дані про назви житлових та не житлових приміщень вказаного житлового будинку, їх кількість, нумерацію і площі, які значаться в нашій з відповідачем мировій угоді та ухвалі Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.10.2018 року у справі № 556/947/18 про її затвердження.

При цьому, цей технічних паспорт містить дані на час його придбання і до його реконструкції, а технічний паспорт від 23 січня 2019 року, про який позивачка вказувала вище, містить інформацію про цей же самий житловий будинок, але вже після його реконструкції та з усіма добудовами і прибудовами.

Тобто, останній технічний паспорт містить інформацію, про належний сторонам житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, на теперішній час.

З усіх вище зазначених технічних паспортів та з Інформаційної довідки, ОСОБА_1 , стало відомо, що ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що відповідно укладеної між ними та затвердженої судом мирової угоди, позивачка набула право власності на 3/4 частини усього цього домоволодіння, а відповідач лише на 1/4 його частину, реєстрацію всього цього домоволодіння здійснив на себе.

При цьому, від Державного реєстратора Відділу економічного та агропромислового розвитку Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області Котовича Т.С., відповідач приховав ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.10.2018 року про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі № 556/947/18, за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя.

Крім цього, з вищевказаних отриманих документів позивачці також стало відомо, що ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що спірний будинок був ними придбаний у шлюбі за спільні кошти, а також його ремонт, реконструкція та добудова і прибудова, були також здійснені в шлюбі за спільні з ним кошти і спільною працею, а також достовірно знаючи про наявність ухвали Володимирецького районного суду про затвердження укладеної між мирової угоди, він таємно від позивачки в лютому 2019 році склав декларацію про готовність спірного будинку до експлуатації, яку подав до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області, яка була затверджена 13.12.2019 року та їй було надано серію та номер: РВ63.

Усе це вказує на те, що всі ці дії ОСОБА_2 , здійснив для того, аби не дати можливості позивачці користуватися та розпоряджатися належними ОСОБА_1 , трьома четвертими частинами усього названого домоволодіння.

Відносини між позивачкою та відповідачем на даний час склалися таким чином, що сторони практично не спілкуються, Відповідач жодним чином не цікавиться дітьми та не допомагає їм. Стягнуті з нього аліменти він сплачує не регулярно, внаслідок чого має значену суму боргу.

Після розірвання з відповідачем шлюбу, позивачка з дітьми проживає окремо в орендованому житлі, маючи в цей час у власності три чверті вищевказаного володіння. Наскільки позивачці відомо, відповідач на даний час постійно проживає в цьому будинку і користується усім домоволодінням, тому без виділення належних ОСОБА_1 , його 3/4 частини в натурі, ні позивачка, ні її діти не матимуть змоги повноцінно ним користуватися та розпоряджатися, у зв`язку з чим виникла потреба вирішити це питання в судовому порядку.

Вказаний позов ОСОБА_1 , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 08.02.2023 року.

Ухвалою суду від 14.02.2023 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

Ухвалою суду від 27.03.2023 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 31.05.2023 року було відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.07.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило та процесуальних дій не вчинялось.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити, виділити їй в рахунок належної частини будинковолодіння приміщення та будівлі, з урахуванням варіанту №2 із запропонованих експертом по розподілу нерухомого майна.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , позов не визнав, пояснив, що дійсно проживає у спірному будинку, вважає, що не створює перешкод позивачці та їх спільним дітям у користуванні майном. Вважає, що його дії по реєстрації права власності на весь будинок та прибудинкові споруди за собою не суперечить закону і не порушує інтересів співвласниці. Він пропонував ОСОБА_1 владнати спір мирним шляхом, однак домовленості вони не досягли. Варіант №2 із запропонованих експертом по розподілу нерухомого майна його не влаштовує, тому просив розділити нерухоме спірне майно за варіантом №1.

Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Так судом достовірно встановлено та не заперечувалося учасниками процесу, що 20.02.2004 року Довговільською сільською радою Володимирецького району Рівненської області був зареєстрований шлюб, укладений між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , шлюб, який в судовому порядку був розірваний 03 серпня 2017 року.

За час нашого спільного подружнього проживання у сторін народилося шестеро дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно Договору купівлі продажу від 19 грудня 2007 року встановлено, що ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_2 , за їх спільні кошти в розмірі 8000 грн., придбали житловий будинок в АДРЕСА_1 .

При цьому, право власності на придбаний ними житловий будинок було оформлено за ОСОБА_2 .

На час придбання спірного житлового будинку, його загальна площа становила 59,5 кв.м., і він, відповідно до технічного паспорта станом на 16.05.2007 року, копія якого виготовлена 28.09.2022 року складався з наступних житлових та не житлових приміщень, які на той час згідно технічного паспорта значилися:

1-1 коридор, площею 6,4 кв.м.;

1-2 кладова, площею 9,5 кв.м.;

1-3 кладова, площею 5,6 кв.м.;

1-4 кухня, площею 17,6 кв.м.;

1-5 житлова, площею 20,4 кв.м.

В складі названого домоволодіння крім житлового будинку, позначеного літерою А-1 1950 року побудови, також були: сходи, позначені літерою а, сарай, позначений в технічному паспорті літерою Б, сарай, позначений літерою В, сарай, позначений літерою Г, сарай, позначений літерою г, вбиральні, позначена літерою в, огорожа, позначена №1 та ворота, позначені № 2.

Також судом встановлено, що в подальшому, під час спільного з відповідачем проживання, сторони здійснили реконструкцію вищезазначеного житлового будинку та його добудову.

При цьому, площа спірного будинку з придбаних 59,5 кв.м., збільшилась до 101,5 кв.м.

Володимирецький районний суд Рівненської області своєю ухвалою від 16 жовтня 2018 року в цивільній справі № 556/947/18, затвердив подану мирову угод, за умовами якої:

- житловий будинок площею 59,5 кв.м., з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , був визнаний спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 ;

- будівельні матеріали, конструктивні елементи та обладнання, використані при будівництві прибудови до житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , були визнані спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Крім цього, за ОСОБА_1 , було визнано право власності на частину житлового будинку площею 59,5 кв.м., з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 згідно технічного паспорту: а саме, на кімнату 1-1 площею 6,4 кв.м., кімнату 1-2 площею 9,5 кв.м., кімнату 1-3 площею 5,6 кв.м., та кімнату 1-4 площею 17,6 кв.м.

Також за ОСОБА_1 , було визнано право власності на частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, які були використані в процесі будівництва прибудови до частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , а саме, до кімнати 1-1, 1-2, 1-3 та 1-4.

За ОСОБА_2 , було визнано право власності на частину житлового будинку площею 59,5 кв.м., з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 згідно технічного паспорту, а саме на кімнату 1-5 площею 20,4 кв.м., право власності на частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів та обладнання, які були використані в процесі будівництва прибудови до частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , а саме до кімнати 1-5.

Всупереч умовам вказаної мирової угоди, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 101,5 кв.м., житловою площею 59,9 кв. та земельну ділянку площею 0,1295 га., кадастровим номером: :01:003:0037, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 .

Згідно з даними висновку судової будівельно-технічної експертизи №230509/4_ФМ від 15.05.2023 року, щодо варіантів поділу житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що гідно Варіанту №2 експертом запропоновано Власнику 1 частини (3/4 ОСОБА_1 ) виділити:

- в житловому будинку (А-1) приміщення: 1-1 площею 10,7 кв.м.; 1-2 площею 9,9 кв.м.; 1-6 площею 17,6 кв.м.; 1-9 площею 20,3 кв.м.;

- в житловій добудові [А-1') приміщення: 1-5 площею 10,3 кв.м.;

- в прибудові (а) приміщення: 1-3 площею 5,2 кв.м.; 1-4 площею 5,5 кв.м.;

- з надвірних будівель та споруд: гараж "літ Б"; сарай "літ В"; погріб "літ Пг/В"; 3/4 огорожі "літ №1".

Частка виділених будівель та споруд становить 73,43/100 (0,7343).

Власнику 2 частини (1/4 ОСОБА_2 ) виділити:

- в житловій добудові (А-1') приміщення: 1-7 площею 10,6 кв.м.; 1-8 площею 11,4 кв.м.;

- з надвірних будівель та споруд: 1/4 огорожі "літ №1".

Частка виділених будівель та споруд становить 26,57/100 (0,2657).

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією через множинний суб`єктний склад та єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) , тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Відповідно до положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно із ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна ? це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Частиною 3 ст.364 ЦК України визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно. За відсутності згоди співвласників на поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінністатті 181 ЦК України.

З цього слідує, що ініціатор виділу частки будинку в натурі зобов`язаний довести технічну можливість такого виділу. Таке доведення можливе шляхом проведення відповідного обстеження об`єкту та складення відповідно висновку про технічну можливість виділення частки в натурі.

За змістом статей 316, 317ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, що мною не порушується, оскільки моя частка в спільній частковій власності має окремий вихід, при цьому не порушуються права інших співвласників.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

При цьому, Верховний Суд в постанові від 17.04.2019 р. в справі №545/3753/16-ц, дійшов правового висновку, що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Виходячи з аналізу змісту норм статей183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Відповідно до п. 1.2, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55 поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами.

Отже, сторони як два власники по частин спірного житлового будинку мають право на поділ майна в натурі пропорційно своїм часткам.

Враховуючи викладене, зважаючи на достатньо вмотивовану аргументацію своєї позиції позивачки, тоді як відповідач не запропонував альтернативного порядку поділу майна, виходячи із часток кожного з співвласників та висновку експерта №230509/4_ФМ від 15.05.2023 року щодо фактичного розподілу спірного житлового будинку, відповідно до норм чинного цивільного законодавства, технічної можливості виділення кожній зі сторін самостійних і відособлених об`єктів нерухомості суд вважає, що найбільш правильним буде виділити позивачу частку домоволодіння за другим варіантом, як найбільш наближеного до ідеальних часток співвласників та можливості утворити окремий об`єкт нерухомого майна.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають не рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та будівель, які відповідають розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання не співмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-12цс13 від 03.04.2013).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а тому питання грошової компенсації судом не вирішується.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів судового захисту цивільних прав і інтересів, тому вимоги про визнання права власності на цілу частку об`єкта нерухомого майна, є таким, що узгоджується з вимогами законодавства.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Після виділу фактична (реальна) частка співвласника ОСОБА_1 , становитиме 73,43/100 (0,7343), а співвласника ОСОБА_2 - 26,57/100 (0,2657).

Враховуючи обставини справи, зокрема, наявність технічної можливості поділу спірного житлового будинку, суд, дослідивши усі обставини справи, вивчивши доводи та докази якими сторони обґрунтовують свої вимоги, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

З приводу судових витрат судом встановлено наступне.

У відповідності до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати на залучення експертів.

Як вбачається зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 , надано суду належні письмові докази, з яких вбачається, що нею понесено витрати на оплату судового збору в сумі 2439,77 грн. та на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

На думку суду, вказані витрати підлягають відшкодуванню за рахунок ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись статтями 2-7,11-13,141,223,258,259,263-265, 268, 272,273, 351, 352,354,355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки майна зі спільної часткової власності в цілу частку окрему одиницю нерухомого майна з припиненням права спільної часткової власності на нерухоме майно - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі 3/4 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , зі спільної часткової власності як цілу частку окремої одиниці нерухомого майна, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, варіант поділу №2:

- в житловому будинку (А-1) приміщення: 1-1 площею 10,7 кв.м.; 1-2 площею 9,9 кв.м.; 1-6 площею 17,6 кв.м.; 1-9 площею 20,3 кв.м.;

- в житловій добудові [А-1') приміщення: 1-5 площею 10,3 кв.м.;

- в прибудові (а) приміщення: 1-3 площею 5,2 кв.м.; 1-4 площею 5,5 кв.м.;

- з надвірних будівель та споруд: гараж "літ Б"; сарай "літ В"; погріб "літ Пг/В"; 3/4 огорожі "літ №1", визнавши за ОСОБА_1 право власності на вказані обєкти нерухомості.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 3/4 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_3

Стягнути із ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 2439 (дві тисячі чотириста тридцять дев`ять) грн 77 коп.та витрати пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн., а всього стягнути 7439 (сім тисяч чотириста тридцять дев"ять) грн. 77 коп.

Повний текст рішення буде складено 01 вересня 2023 року.

На рішення може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду. Апеляцію може бути подано протягом тридцяти днів з часу проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Іванків

Повний текст рішення складено 01 вересня 2023 року

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1