Справа № 344/8639/23
Провадження № 2/352/814/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Олійника М. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Кукули О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

16 травня 2023 року Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Позов мотивований тим, що 09.08.2020 о 18 год 35 хв у с. Пасіки-Зубрицькі Пустомитівського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 , автомобіля «ВМW» д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіля «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_3 та автомобіля «Subaru» д.н.з. НОМЕР_4 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Згідно з постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.09.2020 відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Власник та водій транспортного засобу «Subaru» своєчасно звернулися до позивача з повідомленням про ДТП від 10.08.2020 та заявою про виплату страхового відшкодування від 10.08.2020. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru» д.н.з. НОМЕР_4 , визначено після проведення його огляду та складеного звіту №2787/20 від 11.09.2020 та складає 103295,26 грн. Витрати на збір документів складають 1605 грн. Позивач відповідно до вимог п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодував потерпілому завдані з вини відповідача збитки в розмірі 103295,26 грн та витрати за збір документів в розмірі 1605 грн, а всього 104900,16 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями від 12.10.2020, 21.10.2020 та від 01.04.2021. Згідно пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи викладене та зважаючи на виконання МТСБУ в повному обсязі покладених на нього зобов`язань щодо страхового відшкодування потерпілій стороні, позивач просить суд стягнути з відповідача сплачену суму страхового відшкодування в розмірі 104900,16 грн, а також судові витрати в сумі 2684 грн.

09 серпня 2023 року представник відповідача адвокат Іваночко Ю. А. у поданому відзиві позов не визнав, посилаючись на те, що долучений позивачем звіт №2787/20 від 11.09.2020 є неналежним доказом, оскільки виконаний з порушенням вимог ч. 5 ст. 106 ЦПК України, яка регламентує проведення експертизи на замовлення учасників справи, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Вважає, що звіт не може братись до уваги, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України). Відповідний правовий висновок міститься в постанові ВП ВС від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18. Просив у позові відмовити.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, але в позовній заяві міститься клопотання про слухання справи у його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про місце та час судового розгляду був повідомлений своєчасно і належним чином, шляхом вручення судової повістки. Також в судове засідання не з`явився представник відповідача, але надав клопотання про відкладенні розгляду справи, причину своєї неявки в судове засідання обґрунтував перебуванням на лікуванні. Враховуючи строки розгляду даної справи і поведінку відповідача та його представника, які неодноразово не з`являлися в судові засідання, суд визнає причину їх неявки не поважною і доходить висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.08.2020 о 18 год 35 хв у с. Пасіки-Зубрицькі Пустомитівського району Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 , автомобіля «ВМW» д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіля «ВАЗ 21104» д.н.з. НОМЕР_3 та автомобіля «Subaru» д.н.з. НОМЕР_4 .

Відповідно до постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 вересня 2020 року винним в даному ДТП визнано водія ОСОБА_1 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і накладено штраф в розмірі 340,00 грн, що підтверджується копією постанови (а.с.6).

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.

Власник пошкодженого автомобіля «Subaru» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_3 своєчасно звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування від 10.08.2020 (а.с.39).

Позивач провів розрахунок страхового відшкодування на підставі звіту №2787/20 про оцінку автомобіля від 11.09.2020 (а.с.13-36), згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru» д.н.з. НОМЕР_4 , пошкодженого внаслідок ДТП, склала 103295,26 грн.

Суму страхового відшкодування в розмірі 103295,16 грн позивач 12.10.2020 виплатив потерпілій ОСОБА_3 на підставі платіжного доручення № 2543033 (а.с.46).

Платіжним дорученням № 2543306 від 21.10.2020 позивач оплатив 175 грн та платіжним дорученням № 1028838 від 01.04.2021 позивач оплатив 1430 грн за послуги експерта (а.с.47-48).

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частина 1 ст.1191 ЦК України зазначає, що особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 27 Закону України «Про страхування» зазначає, що до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальний за заподіяний збиток.

Згідно з пунктом 38.2.1.Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону.

Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач обґрунтовував позов саме пунктом 38.2.1.Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно вимог пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 вказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

На підтвердження суми страхового відшкодування у розмірі 103295,26 грн поданий суду звіт про оцінку автомобіля № 2787/20 від 11.09.2020.

Розмір виплаченого страхового відшкодування відповідачем не оспорюється.

Представник відповідача у відзиві наголошував, що наданий позивачем висновок експерта не відповідає вимогам ч. 5, 6 ст. 106 ЦПК України, а саме: не містить відомостей, що він підготовлений для надання до суду, а також експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Отже, висновок експертного автотоварознавчого дослідження виконаний з порушенням ч.5 ст.106 ЦПК України, тому не може братися судом до уваги, що відповідає правовій позиції, яка міститься у постанові Великої Палати Верховного суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18.

Суд не погоджується з таким твердженнями представника відповідача, так як звіт № 2787/20 про оцінку автомобіля «Subaru» реєстраційний номер НОМЕР_4 від 23.09.2020 року, виконаний СПДФО ОСОБА_4 , який є суб`єктом оціночної діяльності Сертифікат №1003/19, виданий Фондом державного майна України 27 грудня 2019 р., на підставі договору та заяви №20/11 від 01.01.2020 р., вих. №8.3-01/б/16273.1 від 18.08.2020 МТСБУ доручення № 14-PL-UA-20/16273.1.

Головною відмінністю між оцінкою майна та експертизою є те, що оцінка зазвичай дає відповідь лише на одне питання: «скільки вартує нерухомість або інше майно?» Щодо експертизи, то вона може давати відповідь на значно більше коло питань. Існує доволі багато видів експертиз, які відносяться до різноманітних галузей. Починаючи від психіатричних та судово-медичних та закінчуючи такою, що є найбільш близькою до теми оцінки нерухомості, тобто будівельно-технічної. В ході проведення таких експертиз перед експертом можуть поставати питання широкого спектру, наприклад, щодо стану конструктивних елементів нерухомого майна або щодо можливості його перебудови або реконструкції. Також перед експертом постають і питання щодо визначення вартості нерухомості, але це лише одна із складових експертизи.

Щодо терміну «експертна оцінка», таке словосполучення найчастіше використовується у якості назви процедури визначення вартості майна, хоча згідно законодавства правильна назва цієї послуги «незалежна оцінка». Відмінності між незалежною оцінкою та експертизою, залежить від тих фахівців, які виконують перший та другий тип роботи. Оцінку майна здійснює оцінювач, а різноманітні види експертиз експерт відповідної кваліфікації. Оцінювач займається професійною діяльністю на підставі профільного закону України «Про оцінку майна…», а експерт на підставі ЗУ «Про судову експертизу». Державним органом, який регулює професійну діяльність оцінювачів та оціночних компаній є Фонд державного майна України, натомість нагляд та контроль за діяльністю судових експертів здійснює Міністерство юстиції України. Кваліфікаційні свідоцтва оцінювача нерухомості, обладнання, автомобілів та іншого майна підтверджують, що оцінювач свого часу успішно склав іспит та отримав право проводити оцінку в рамках відповідних напрямків. Свідоцтва про підвищення кваліфікації оцінювача за всіма вище зазначеними напрямками.

Отже, з точки зору процесуального законодавства існують суттєві відмінності між статусом прав та обов`язків експертів та оцінювачів.

Відтак, розмір виплаченого страхового відшкодування визначений суб`єктом оціночної діяльності з дотриманням вимог «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затверджених наказом від 24.11.2003 №142/5/2092, з внесеними змінами №2060/5/496 від 24.05.2022 Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України, зареєстрованого в Міністерства юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395. Відповідно наданий позивачем звіт є належним та допустимим доказом у даній справі.

Враховуючи вище викладене, зокрема те, що ДТП сталося з вини відповідача ОСОБА_1 , розмір страхового відшкодування відповідачем спростований не був, тому виплачену суму страхового відшкодування в розмірі 103295,16 грн необхідно стягнути з нього на користь позивача. Витрати понесені позивачем на залучення спеціаліста підлягають стягнення в порядку розподілу судових витрат.

Щодо розподілу судових витрат, суд доходить такого висновку:

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, пов`язані із залученням спеціаліста.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесених судових витрат на оплату судового збору, позивачем були надані копії платіжних доручень про сплату судового збору на загальну суму 2684 грн. (а.с. 4,3). Також позивачем було надано копію платіжного доручення № 1028838 від 01.04.2023 року про оплату послуг оцінювача ФОП ОСОБА_4 в сумі 1430 грн. (а.с. 48).

Окрім того, позивачем надано платіжного доручення № 2543306 від 21 жовтня 2020 року про оплату послуг ТОВ «Фірма «Експертиза» в розмірі 175 грн., проте судом вказаний документ не приймається в якості належного доказу понесених витрат, оскільки звіт був зроблений ФОП ОСОБА_4 .

Отже, позивачем були понесені судові витрати на загальну суму 4114 грн.

Враховуючи, часткове задоволення позову в розмір 98,45 %, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно задоволені частині позовних вимогу в розмірі 4051,04 грн. (4114 х 98,45%).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 103295 (сто три тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн 16 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати зі сплати судового збору та залучення спеціаліста в сумі 4051 (чотири тисячі п`ятдесят одну) грн. 04 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місце розташування: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Максим ОЛІЙНИК