Справа № 128/4943/23
УХВАЛА

26.12.2023 м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б., отримавши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вінницької РДА, -

ВСТАНОВИЛА:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який є громадянином Турецької Республіки «про позбавлення батьківських прав», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вінницької РДА, справа №128/4943/23, в якій позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, суд вважає, що позовна заява позивача підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Згідно з п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Водночас, звертаючись до суду позивачем у позовній заяві та доданих до неї документів зазначено, що відповідач ОСОБА_2 , є громадянином Турецької Республіки і останнє відоме місце його проживання є АДРЕСА_1 .

З відповіді Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №04/00/011/77569 від 15.12.2023 на запит суду, яка надійшла на адресу суду 21.12.2023 за Вх. №29914/23, судом убачається, що в реєстрі Вінницької міської територіальної громади відсутня інформація стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області від 18.12.2023.

При чому жодних доказів, що підтверджують місце проживання відповідача, громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 на території України, зокрема, і на території Вінницької територіальної громади Вінницької області, позивачем до позовної заяви не додано.

У відповідності до ч.5 ст.4 ЦПК України, жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана верховною Радою України (ч.2 ст.496 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Окрім того, ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Згідно п. 2.3 розділу II Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та ДСА України від 27 червня 2008 року N 1092/5/54, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

Відповідно до ст. 2 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав.

Статтею 3 цієї Конвенції визначено, що орган влади чи судовий працівник, компетентний, відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або б) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (б) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

У такому разі саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони направляються судом до Міністерства юстиції України.

В рамках Гаазької конвенції з питань цивільного процесу від 01.03.1954 Україна має отримувати допомогу від таких країн як: Аргентина, Білорусія, Бельгія, Болгарія, Канада, Китай, Кіпр, Чехія, Данія, Єгипет, Естонія, Фінляндія, Франція, Німеччина, Греція, Угорщина, Ірландія, Ізраїль, Італія, Японія, Латвія, Литва, Люксембург, Мексика, Нідерланди, Норвегія, Польща, Португалія, Корея, Румунія, Росія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Шрі-Ланка, Швеція, Швейцарія, Туреччина, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, США, Венесуела, Антигуа і Барбуда, Багами, Барбадос, Ботсвана, Кувейт, Малаві, Пакистан, Сан-Марино і Сейшели.

У разі відкриття провадження у справі, в порядку підготовки справи до судового розгляду, судом буде направлятися до компетентного органу Португальської Республіки, за місцем знаходження відповідача, доручення про вручення судових документів та виконання окремих процесуальних дій.

В свою чергу, позивачем у позовній заяві не зазначено місце проживання відповідача- громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 на території Турецької Республіки, а також до позову додано лише дві копії позовної заяви складених українською мовою, та документи до них без перекладу. При чому, переклад має бути здійснений офіційним перекладачем, підпис якого має бути офіційно посвідчений та скріплений гербовою печаткою, дійсність перекладу посвідчується нотаріусом.

Оскільки позовна заява та додані до неї документи викладені українською мовою, це унеможливлює на даний час відкриття провадження у справі, враховуючи те, що позивачу необхідно надати суду копію позовної заяви та доданих до неї документів в перекладі на мову відповідача з нотаріально завіреною справжністю їх перекладу, а також зазначити місце проживання відповідача, Турецької Республіки ОСОБА_2 на території Турецької Республіки.

Тому, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків, так як зазначені вище недоліки заяви перешкоджають відкриттю провадження по даній цивільній справі.

Згідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вінницької РДА,- залишити без руху.

Роз`яснити позивачу, що вона має виправити вказаний в ухвалі недолік в строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач в цей же строк не виправить вказаний недолік позовної заяви, то вона буде вважатися судом неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Олена САЄНКО