КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

секретар - Олешко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Сенс Банк»на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року у справі за поданням державного виконавця Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стоцької Анастасії Станіславівни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , акціонерне товариство «Сенс Банк», про заміну сторони виконавчого провадження,

В с т а н о в и в :

У квітні 2023 року Державний виконавець Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стоцька А.С. звернулась до суду з поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у Кам`янець-Подільському відділі державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №755/14154/14-ц, виданого 26 червня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 69 865,95 грн, третейський збір у сумі 1 098,66 грн та судовий збір в сумі 243,60 грн.

Вказував, що 14 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Під час перебування виконавчого листа на виконанні, 05 квітня 2023 року представник АТ «Сенс Банк» звернувся до Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні АСВП НОМЕР_1.

Представник АТ «Сенс Банк» зазначав, що 03 грудня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення АТ «Укрсоцбанк» та дані про юридичних осіб правонаступників, а саме АТ «Альфа-Банк».

В подальшому, 01 грудня 2022 року змінено найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

На підставі викладеного та посилаючись на ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець просив вирішити питання щодо зміни сторони виконавчого провадження НОМЕР_1 з АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Сенс Банк».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року у задоволенні подання державного виконавця відмовлено.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду представник АТ «Сенс Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року скасувати і ухвалити по справі нове судове рішення, яким задовольнити подання державного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження.

У скарзі посилається на те, що що АТ «Сенс Банк» є правонаступником стягувача АТ «Укрсоцбанк» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №755/14154/14-ц, виданого 26 червня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 69 865,95 грн, третейського збоку у сумі 1098,66 грн та судового збору в сумі 243,60 грн.

Вказує, що АТ «Сенс Банк» як юридична особа, була створена та зареєстрована відповідно до законодавства України.

Наголошує, що не зважаючи на те, що серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) АТ «Сенс Банк» є громадяни Російської Федерації, обов`язковою умовою для застосування пункту 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» є імперативна норма, що юридична особа має бути створена та зареєстрована відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, що в свою чергу не може застосовуватися до АТ «Сенс Банк».

Стягувач ПАТ «Укрсоцбанк» і боржник ОСОБА_1 не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Від державного виконавця Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стоцької А.С. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Інші учасники справи про причини неявки суду не повідомили, тому відсутні підстави вважати причини їх неявки поважними.

Апеляційна скарга АТ «Сенс Банк» підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця про заміну стягувача у виконавчому листі, суд першої інстанції виходив із того, що АТ «Сенс Банк», як юридична особа, була створена та зареєстрована відповідно до законодавства України. Кінцевими бенефіціарними власниками АТ «Альфа-Банк» є виключно громадяни російської федерації ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не проживають на території України. За таких обставин, враховуючи встановлену п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» імперативну норму про заборону заміни стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є юридичні особи, хоча і створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, проте кінцевими бенефіціарними власниками яких є громадяни російської федерації, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ «Сенс Банк» про заміну стягувача у виконавчому листі.

Однак з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 червня 2014 року заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на підставі рішення Третейського суду задоволено. Ухвалено видати виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 69865,95 грн. заборгованості та 1098,66 грн. сплаченого третейського збору та судовий збір в розмірі

243,60 грн. (а.с.31).

На виконання вказаної ухвали 26 червня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист (а.с. 3)

Як убачається матеріалів подання, зазначений виконавчий лист з 13 серпня 2014 року перебуває на виконанні у Кам`янець-Подільському відділі державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ВП НОМЕР_1.

Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року, серед іншого, затверджено передавальний акт (а.с. 13-17).

Рішенням №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року затверджено передавальний акт, визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року (а.с. 5).

Як убачається з передавального акту на 11 жовтня 2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», а саме - з 15 жовтня 2019 року (а.с. 6-12)

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «Альфа-Банк» є правонаступником АТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до статуту АТ «Сенс Банк», затверджено позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12 серпня 2022 року (протокол №2/2022, складений 18.08.2022), погодженого Національним банком України 12 вересня 2022 року, АТ «Сенс Банк» є правонаступником щодо усіх прав і зобов`язань АТ «Альфа-Банк» та всього майна, прав і зобов`язань АТ «Укрсоцбанк», на підставі передавального акту (затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» (рішення №5/2019 від 15 жовтня 2019 року) та рішенням Загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» (протокол №4/2019 від 15 жовтня 2019 року) у відповідності до якого до АТ «Альба-Банк» були передані все майно, права і зобов`язання АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 18-23).

Питання процесуального правонаступництва врегульовано ч.1 ст. 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, в яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до ст.55 ЦПК України заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного строку), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.512 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Отже, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження (частина п`ята статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі №910/2954/17.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження №14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених ч.1 ст.2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке виступає підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно є закінченим.

Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання.

У даній справі встановлено, що АТ «Укрсоцбанк» припинило свою діяльність з 03 грудня 2019 року, правонаступником його прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк» на підставі передавального акту, затвердженого загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року. 01 грудня 2022 року АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк».

Частинами 1, 5 ст.104 ЦК України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного держаного реєстру запису про її припинення.

Згідно з ч.8 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» банк або банки мають право здійснити реорганізацію шляхом приєднання до іншого банку за спрощеною процедурою, визначеною цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Згідно з п.п. «г» п.11 ч.4 ст.1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» приєднання банку за спрощеною процедурою передбачає, що не застосовуються положення законодавства щодо завершення приєднання з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо правонаступництва Банку-правонаступника, а також одночасного подання документів для державної реєстрації змін до відомостей про банк-правонаступник, що містяться у такому реєстрі, та документів для державної реєстрації припинення банку, що приєднується. Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків банку, що приєднується, виникає у банку-правонаступника з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами банку, що приєднується, та банку-правонаступника.

Отже, Законом України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює спрощення процедур реорганізації та капіталізації саме банків, встановлені виключення щодо застосування вищевказаних загальних норм ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 909/1411/13, від 08 вересня 2020 року у справі № 910/58.

Таким чином, саме передавальний акт, затверджений рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року № 5/2019 та рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 РОКУ (протокол № 4/2019), є належним доказом правонаступництва АТ «Альфа-Банк» щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

Колегія суддів також враховує, що Верховний Суд сформував судову практику у справах про вирішення питання заміни сторони правонаступником за заявами АТ «Альфа-Банк», а саме, такі висновки викладені Верховним Судом в постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 910/4769/13, від 23 січня 2020 року у справі № 873/41/19, від 27 січня 2020 року у справі № 910/14303/18, від 16 червня 2020 року у справі № 910/7020/19.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1 ст.18 ЦПК України).

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернення до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 6-6587/11, провадження № 61-7158св20.

Відтак, зважаючи на наявність у справі належних та допустимих доказів на підтвердження реорганізації АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» та набуття АТ «Альфа-Банк», яке в подальшому перейменовано на АТ «Сенс Банк», всіх прав кредитора за зобов`язаннями боржника ОСОБА_1 , апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для заміни стягувача у виконавчому листі №755/14154/14-ц, виданому 26 червня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 69 865,95 грн, третейського збоку у сумі 1098,66 грн та судового збору в сумі 243,60 грн з ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Сенс банк».

Апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про існування імперативної норми про заборону заміни стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за яких є юридичні особи, які створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, проте кінцевими бенефіціарними власниками яких є громадяни російської федерації, з огляду на таке.

Так, 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який діє на даний час.

Згідно з пунктом 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є Російська Федерація або такі особи: громадяни Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Зазначене обмеження не застосовується до громадян Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, та юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, або виключно громадяни України та громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах.

Відповідно до вказаної норми закону, заборона заміни стягувача у виконавчих провадженнях застосовується до юридичних осіб, які: 1) створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; 2) створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України і серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, АТ «Сенс Банк» створено та зареєстровано відповідно до законодавства України, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування заборони, передбаченої пунктом 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Однак суд першої інстанції у порушення вимог ст.263 ЦПК України на наведені вище обставини справи, вимоги закону та правові висновки Верховного Суду, належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні подання державного виконавця про заміну стягувача у виконавчому листі, у зв`язку з існуванням імперативно встановленої законом заборони для такої заміни.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення подання державного виконавця про заміну стягувача.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 375, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року скасувати, ухвалити новее судове рішення.

Подання державного виконавця Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Стоцької Анастасії Станіславівни - задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №755/14154/14-ц, виданого 26 червня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 69 865,95 грн, третейського збоку у сумі 1098,66 грн та судового збору в сумі 243,60 грн з публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на його правонаступника акціонерне товариство «Сенс банк».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: