Справа № 481/204/23
Провадж.№ 2/481/113/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

27.06.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Уманської О.В., з участю секретаря судового засідання Кузьміної Н.П., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Новий Буг, Миколаївської області цивільну справу позовного провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення дії договору оренди землі,

Встановив:

02.02.2023 року до Новобузького районного суду надійшов цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 в якому вона прсить припинити дію договору оренди земельної ділянки від 14.10.2010 року укладеного між орендодавцем ОСОБА_5 та орендарем ОСОБА_2 , шляхом його дострокового розірвання.

Свої вимоги позивач ОСОБА_4 обґрунтувала тим, що В порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 їй на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровими номерами :01:000:0049, площею 2,3565 га та :01:000:0050, площею 6,9404 га, загальною площею 9,3 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (після зміни, на даний час - Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області) .

14.10.2010 року між орендодавцем ОСОБА_5 з одного боку та орендарем ОСОБА_2 з другого боку було укладено договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_5 передав відповідачу ОСОБА_2 в строкове платне користування, належну йому на той час, вищевказану земельну ділянку, строком на 49 років. Зазначений договір було зареєстровано належним чином у районному відділі ДП Миколаївська філія «Центр державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 14.12.2010 року за №16. В укладеному між ОСОБА_5 та відповідачем договорі оренди землі були визначенні всі їх права та обов`язки щодо виконання умов договору. Відповідно до умов договору оренди землі відповідач повинен щорічно, до 31 грудня, сплачувати ОСОБА_5 орендну плату за користування земельною ділянкою, а після його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )- спадкоємцю ОСОБА_4 , як власнику земельної ділянки. Але, на той час, в 2010 році, після підписання договору оренди землі, ОСОБА_5 , маючи матеріальні труднощі, звернувся до відповідача з проханням провести виплату орендної плати наперед, коштів в сумі 50 000,00 грн., на що відповідач погодився на дану пропозицію та виплатив наперед орендну плату в зазначеній вище сумі. Відповідно до умов договору оренди землі відповідач мав обов`язок проводити виплати власнику землі, виходячи з наступного розрахунку: -до 31.12.2011 року-3015,19 грн; -до 31.12.2012 року-3015,19 грн; -до 31.12.2013 року-3015,19 грн; -до 31.12.2014 року-6613,4 грн; -до 31.12.2015 року-6613,4 грн; -до 31.12.2016 року-6613,4 грн; -до 31.12.2017 року-6613,4 грн; -до 31.12.2018 року-6613,4 грн; -до 31.12.2019 року-6613,4 грн; -до 31.12.2020 року-6613,4 грн. Враховуючи вказаний розрахунок, в період з 2011 року по 2020 рік, відповідач був зобов`язаний сплатити загальну суму 55 339,37 грн, тобто суму яка навіть перевищує раніше виплачену суму 50000,00 грн.

Але, заборгованість по орендній платі за 2020 рік сплачена лише частково, а за 2021 та 2022 роки відповідач взагалі не сплатив, хоча з 2011 року, з моменту укладання договору оренди землі по сьогоднішній день, відповідач орендує належну позивачці земельну ділянку та відповідно до умов договору оренди землі відповідач зобов`язувався сплачувати щороку орендну плату, але свої зобов`язання за договором не виконав та орендну плату за використання належної ОСОБА_4 земельної ділянки за 2020 (частково), 2021 та 2022 роки не сплатив, тобто безпідставно, систематично не сплачує орендну плату, чим порушує вимоги п.п.9,10,11 вказаного вище договору та вимоги Закону України «Про оренду землі».

На протязі останніх двох років позивачка неодноразово зверталась на адресу відповідача з вимогою сплатити кошти (заборгованість) за користування належної ОСОБА_4 земельної ділянки відповідно до укладеного договору оренди землі. Не дочекавшись будь яких результатів від усних перемов з відповідачем, 11.11.2022 рокy та 20.01.2023 року позивачка зверталась з письмовою вимогою на адресу відповідача про розірвання раніше укладеного договору оренди землі та сплатити їй заборгованість по орендній платі за 2020 (частково), 2021 та 2022 роки, за користування належною ОСОБА_4 земельною ділянкою, але відповіді на свої звернення вона так і не отримала до цього часу, що свідчить про явне не бажання відповідача добровільно сплатити заборгованість по орендній платі за землю та розірвати договір оренди землі.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.03.2023 року провадження по справі відкрито, та призначено судовий розгляд на 19.04.2023 року.

12.04.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_2 , який було уточнено заявами відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 від 15.05.2023 року. У своєму відзиві відповідач виклав наступні заперечення.

Заявлену в позовній заяві позовну вимогу про припинення дії договору оренди землі, шляхом його дострокового розірвання, відповідач не визнає, оскільки надані позивачем доводи є безпідставними та необгрунтованими. Обставини, зазначені позивачем в позовній заяві, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 9,3 га, розташованої на території Софіївської (до 2020 року = Новомиколаївської) сільської ради Баштанського (до 2020 року - Новобузького) району Миколаївської області, що стосовно даної земельної ділянки між ОСОБА_5 , як орендодавцем. і ОСОБА_2 , як орендарем, 14.10.2010 р. був укладений договір оренди землі строком на 49 років, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер і після його смерті орендну плату відповідач має сплачувати позивачу, що в 2010 році ОСОБА_7 за його зверненням, ОСОБА_2 була виплачена орендна плата в сумі 50000 грн., наперед, відповідач ОСОБА_2 визнає.

Обставину виплати ОСОБА_5 орендної плати в сумі 50000 грн. в 2010 році за договором оренди землі від 14.10.2010 р. підтверджується копією розписки, складеною ОСОБА_5 27.10.2010 р. Копія даної розписки була подана до суду у якості доказу по справі № 481/805/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення орендної плати. Судом було встановлено обставину того, що «.. в наданій розписці зазначено факт отримання ОСОБА_5 , в рахунок орендної плати, грошової суми 50000 грн. відповідно до вказаного договору оренди землі». Крім того в даній розпискйі ОСОБА_5 зазначив, що в разу прийняття закону, який дозволятиме купувати продаж земельних ділянок він та його родичі, на протязі 49 років, претензій щодо його землі пред`являти не будуть.

Закон України від 31.03.2020 р. № 552-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення» згідно із яким виникла можливість укладати договори купівлі-продажу стосовно земельних ділянок-паїв, набрав чинності 01.07.2021 р., тому ОСОБА_5 , на разі, не мав би до ОСОБА_2 претензій стосовно земельної ділянки, переданої йому в оренду, але позивачка, незважаючи на викладене останнім в розписці, не лише пред`являє претензії стосовно земельної ділянки, а й подає позови до відповідача.

Обставин наявності заборгованості за договором оренди землі від 14.10.2010 року ОСОБА_2 заперечує та не визнає, як і порушення ним пунктів 9-11 цього договору та вимог Закону України «Про оренду землі».

У пункті 9 договору оренди землі від 14.10.2010 р. зазначено розмір орендної плати, який вноситься орендарем 3015 грн. 19 коп., згідно його пункту 10 обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації, а згідно пункту 11 - орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року.

З розрахунком виплат позивача за договором оренди землі за 2011-2013 роки відповідач погоджується, оскільки такі виплати випливають з пункту 9 договору, поряд із цим не погоджується із тим, що за 2014-2020 роки він мав сплачувати по 6613 грн. 40 коп., щорічно.

В позовній заяві позивач не зазначив посилань на докази, якими він обґрунтовує розрахунок стосовно сплати по 6613 грн. 40 коп., але шляхом нескладного математичного перетворення неважко здогадатися, що 6613 грн. 40 коп., на думку позивача, є 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної у витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.03.2015 року, копія якого додана до позовної заяви, а для визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки 220446 грн. 56 коп. був застосований коефіцієнт індексації 2,193 (220446,56:100506,62=2,193, де 100506 грн. 62 коп. - нормативна грошова оцінка земельної ділянки, зазначена у пункті 5 договору оренди землі від 14.10.2010 р.)

Прете, як слідує з інформації Державної служби України з питань геодезії, картографії кадастру (Держгеокадастру) «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель за рік», оприлюдненої на офіційному веб-сайті даного органу, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2010-2013 роки становив 1,0, а за 2014 рік 1,249, отже для розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2014 рік мав бути застосований коефіцієнт індексації 1,249 (1,0x1,249=1,249), а не коефіцієнт індексації 2,193. Крім цього, з цієї ж інформації слідує, що коефіцієнт індексації за 2015 рік становив 1,2, а за 2016-2020 роки - 1,0.

Тому, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п.5 договору оренди землі, коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель приведених в офіційній інформації Держгеокадастру, 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, розмір орендної плати за 2011-2013 роки становить 3015 грн. 19 коп., за 2014 рiк- 3765 грн. 98 коп., за 2015-2020 роки 4519 грн. 17 коп. Цим самим спростовується розрахунок орендної плати, зазначений позивачем у позовній заяві, за 2014-2020 роки.

У витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого відділом Держземагентства у Новобузькому районі 04.03.2015 p. Зазначена нормативна грошова оцінка земельних ділянок загальною площею 9,3 га, власником яких був

ОСОБА_7 , а тепер їх власником є позивач. В позовній заяві не зазначено, на підтвердження яких обставин додасться такий письмовий документ, проте відповідач вважає, що він надається на підтвердження нормативної грошової оцінки саме цих ділянок, проте, на той час, така нормативна грошова оцінка не була визначена в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Чинна редакція Закону України «Про оцінку земель», на момент укладення договору оренди землі і на момент видачі вищевказаного витягу, визначала наступне. Згідно. ст. 1 цього Закону нормативна грошова оцінка , земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими затвердженими нормативами. Згідно положень ст. 18 цього Закону нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій». Положення ст. 13 цього Закону вказують на те, що обов`язкове проведення нормативної грошової оцінки для визначення орендної плати за земельну ділянку, що перебуває у приватній власності, не передбачено. Таке передбачено в обов`язковому порядку для земель державної і комунальної власності. У ст. 20 цього Закону зазначено, що за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Розробники технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок зобов`язані безоплатно передавати копії матеріалів у Державний фонд документації із землеустрою. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами.

З наведених норм Закону України «Про оцінку земель» вбачається, що виданню 04.03.2015 p. витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки мало передувати розроблення затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки саме такої земельної ділянки. Відповідачу відомо, що у ОСОБА_5 не було технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, тому ОСОБА_2 і ОСОБА_5 зазначили у п. 5 договору оренди землі нормативну грошову оцінку земельної ділянки для обчислення орендної плати у розмірі 100506 грн. 62 коп, керуючись даними наданими тодішнім територіальним органом Державного комітету України із земельних ресурсів.

Позивачем на додано до позовної заяви копії технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки на підтвердження тoго, то витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, копія якого додана до позовної заяви, стосується земельної ділянки, яку ОСОБА_2 орендує за договором оренди землі, що вказує на її не існування.

Зазначенням в позовній заяві про тe, що відповідач мав сплатити до 31 грудня 2014-2020 років, орендну в розмірі 6613 грн. 40 коп., позивач в односторонньому порядку змінила (збільшила) розмір орендної плати, що суперечить пунктам 13, 36 договору оренди землі і законодавству України.

Так, пунктом 13 договору оренди землі передбачено можливість перегляду розмір» орендної плати один раз на рік, у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів; зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Також, у пункті 36 договору оренди землі зазначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору, спір розв`язується у судовому порядку.

Отже, перегляд розміру орендної плати можливий один раз на рік у визначених випадках, що тягне зміну умов договору, яка оформлюється відповідною додатковою угодою договору оренди землі, а в разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору - сторона договору має право звернутися до суду для вирішення спору.

За станом на теперішній час, жодної додаткової угоди до договору оренди землі між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 або між ОСОБА_2 і позивачем укладено не було. У позовній заяві позивач зазначила про додання до позовної заяви копії додаткового договору № 1, але фактично даний документ не є договором, а лише його проектом, оскільки він підписаний лише позивачем, а мій підпис відсутній, тобто взаємна згода сторін на його укладення відсутня.

З даного документа слідує, що в 2017 році позивач пропонувала відповідачу внести зміни до договору оренди землі в частині нормативної грошової оцінки земельної ділянки з підстав того, що на 01.01.2015 р. вона становить 220446 грн. 58 коп., і відповідно підвищити роз орендної плати до 6613 грн. 40 коп. з підстав того, що даний розмір вираховується як 3 % і 220446 грн. 58 коп., але дана пропозиція мною була відхилена, про що відповідач повідомив позивача у зверненні від 04.05.2017 р. Позивач для вирішення даного питання до суду не зверталась, що означає про відсутність спору.

Незважаючи на таке, позивач у розрахунку, викладеному в позовній заяві, зазначила наявність обов`язку відповідача сплатити орендну плату за 2014-2020 роки у розмірах по 6613 40 коп., щорічно.

Зміна договору оренди землі допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. При цьому, якщо договір змінений судом, то зобов`язання змінюється з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 16.03.2021 р. по справі №921/530/18. Крім цього, згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові 16.03.2020 р. по справі № 922/1658/19, зміна нормативної грошової оцінки внаслідок індексації є підставою для перегляду встановлено розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Зазначене не тягне автоматичної зміни умов договорів щодо розміру орендної плати.

Таким чином, за договором оренди землі від 14.10.2010 р. відповідач має обов`язок сплачувати орендну плату по 3015 грн. 19 коп.. щорічно, з моменту укладення даного договору і до теперішнього часу. За даний період даний обов`язок ОСОБА_2 виконано в повному обсязі. Та сплативши 27.10.2010 р. ОСОБА_5 50000 грн., відповідач вніс орендну плату за договором оренди землі від 14.10.2010 р. наперед, за наступні 16 років. Тому у позивача відсутні будь-які підстави для дострокового розірвання договору, у зв`язку із систематичною несплат орендної плати. Фактично позивач втручається у мирне користування відповідачем земельною ділянкою, намагаючись безпідставно припинити дію договору оренди землі, шляхом його дострокового розірвання.

Безпідставним є твердження позивача, про ненадання відповідачем відповіді на письмові звернення від 11.11.2022p. та від 20.01.2023 p. Дані обставини не є вирішальними для вирішення судом справи, але мають бути спростовані відповідачем на підтвердження безпідставності всіх претензій позивача. Згідно із фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 11.11.2022 р. копія якого додана до позовної заяви, звернення від 11.11.2022 р. було надіслано на поштову адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням № 833. Поряд цим, згідно інформації онлайн-сервісу AT «Укрпошта» дане рекомендоване поштове відправлення відповідачу вручено не було та було повернене позивачу 03.12.2022 p.

На звернення позивача від 20.01.2023 р. яке є ідентичним зверненню від 11.11.2022 p, відповідачем було підготовлено відповідь від 09.02.2023 р. яка була надіслана на поштову адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням АТ «Укрпошта» від 08.02.2023 p. № 578, але дане поштове відправлення не було вручено позивачу та було повернене ОСОБА_2 . У зв`язку з цим, відповідь від 09.02.2023 р. була надіслана позивачу повторно рекомендованим поштовим відправленням. АТ «Укрпошта» від 16.03.2023 р. № 420, яке позивач отримав 21.03.2023 р. що підтверджується копією фіскального чека АТ «Укрпошта» від 16.03.2023 р. і інформацією онлайн-сервісу АТ «Укрпошта».

Враховуючи вищевикладене, відповідач ОСОБА_2 просить суд відмовити в задоволені позовної заяви

Представник позивача адвокат Судариков Г.В. в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 у повному обсязі. Надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені в самій позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що вимоги позивача не визнає в повному обсязі, просив відмовити у позові.

Представник відповідача адвокат Павлов Ю.В. також просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із його безпідставністю. Надав суду пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

При вирішенні даного спору суд застосовує наступні норми права і виходить із нижченаведених мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 632 ЦК України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.

За змістом статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Статтею 23 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до частини другої статті 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Аналіз диспозиції вказаної норми дозволяє дійти висновку, що необхідною передумовою для розірвання договору в судовому порядку є недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання.

Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

За змістом статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема у пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою. Умови договору оренди землі про сплату орендної плати за майбутні періоди можуть бути погоджені сторонами договору оренди у формі, передбаченій статтею 15 Закону України «Про оренду землі».

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 321/329/17 (провадження № 61-16545св18) та від 20 листопада 2019 року у справі № 704/236/17 (провадження № 61-32303св18).

В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі ОСОБА_4 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , набула право власності на земельну ділянку, площею 9,30 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області ( станом на 2015 рік), що належала ОСОБА_5 . Дане право зареєстровано у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності 10.07.2015 року ( а.с.7-8, 9, 10,11). Данні обставини відповідачем не оспорюють ся та визнаються повністю.

Також судом встановлено що 14 жовтня 2010 року між спадкодавцем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 9,3 га яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Договір було зареєстровано належним чином у районному відділі ДП Миколаївська філія «Центр державного земельного кадастру» 14.12.2010 року за № 16 ( а.с.12-13).

Згідно договору оренди земельної ділянки було досягнуто згоди щодо оренди вищезазначеної земельної ділянки, строком на 49 років.

Відповідно до пунктів 9, 11, 14 вказаного договору відповідач зобов`язався сплачувати позивачу орендну плату, яка за один рік складає 3015,19 грн. та вноситься до 31 грудня кожного року. У разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, сплачується пеня у розмірі 0,02% несплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно з п. 13 спірного договору, розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря; інших випадках передбачених законом.

Згідно із інформації, яка вказана у Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, який виданий 04.03.2015 року за № 490 відділом Держземагенства у Новобузькому районі на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0049 та :01:000:0050, власником яких зазначений ОСОБА_5 , нормативна грошова оцінка даних земельних ділянок сукупно встановлена в розмірі 220446,58 грн. ( а.с.14, 91).

Суд визнає даний доказ належним та допустимим, оскільки на підтвердження своїх заперечень даної грошової оцінки відповідач не надав суду жодних доказів, також не надав суду доказів того, що даний Витяг було видано з порушенням чинного законодавства. На заперечення представника відповідача ОСОБА_3 , що до позовної заяви долучено копію даного витягу без печатки органу який її видав та підписів посадових осіб, однак представником позивача було надано оригінал Витягу з усіма необхідними даними.

19.10.2016 року Новобузьким районним судом Миколаївської області було розглянуто справу № 481/805/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення орендної плати. Рішенням у справі було залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_4 . Даним рішенням було встановлено, факт отримання ОСОБА_5 , в рахунок сплати орендної плати, грошової суми 50000,00 грн відповідно до вказаного договору земельної ділянки. Разом із цим, суд звернув увагу, що сама розписка не містить вказівки на те, що кошти 50000,00 грн отриманні наперед за всі 49 років оренди. Крім того, виходячи із розміру орендної плати встановленої договором оренди землі від 14.10.2010 року, в сумі 3015,19 грн, то суд зробив висновок про те, що з моменту укладення договору оренди до 31 грудня 2015 року відповідач ОСОБА_2 мав обов`язок виплатити ОСОБА_5 25278,56 грн. виходячи з наступного розрахунку: до 31.12.2010 року 3015,19 грн; до 31.12.2011 року 3015,19 грн; до 31.12.2012 року 3015,19 грн; до31.12.2013 року 3015,19 грн; до 31.12.2014 року 6613,4 грн; до 31.12.2015 року 6613,4 грн.

Справа № 481/805/16-ц була розглянута з участю відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_8 . Рішення від 19.10.2016 року в апеляційному порядку не оскаржувалось, набрало законної сили 01.11.2016 року ( а.с.15-16). Відповідач ОСОБА_2 у теперішньому судовому засіданні пояснив, що із рішенням від 19.10.2016 року він був згодний оскільки справу виграв, наміру оскаржувати його він не мав.

Крім того, позивачем надано суду Додатковий договір №1 до договору оренди землі від 14.10.2010 року, згідно якого п.5 та п.9 вказаного договору викладено із змінами. Нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2015 року встановлено в розмірі 220446,58 грн, а орендну плату відповідно 6613,4 грн. ( а.с.22)

Факт отримання даного Додаткового договору №1 відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував. Також це підтверджується листом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 від 04.05.2017 року (а.с.45).

Разом із тим, суду не надано доказів того, що лист ОСОБА_2 від 04.05.2017 року було направлено позивачці по справі, чи отримано нею іншим чином.

Суд застосовує в даному випадку ч.2 ст.642 ЦК України, відповідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Оскільки ОСОБА_2 не поставив до відома ОСОБА_4 , належним чином, про його не бажання вносити зміни таким чином до оскаржуваного договору оренди, а продовжив користуватися даною земельною ділянкою, при цьому не оскарживши встановлені обставини рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 19.10.2016 року щодо збільшення орендної плати у зв`язку із збільшенням її нормативної грошової оцінки, вона правомірно розраховувала саме на такий змінений розмір орендної плати.

Свої заперечення у судовому засіданні відповідач та його представник в основній мірі обґрунтували незгодою із збільшенням розміру оплати з 2014 року з 3015,19 грн до 6613,4 грн, оскільки письмова додаткова угода про таке підписана сторонами не була, хоча її обов`язковість визначена п.13 та п.36 оскаржуваного договору. Разом із тим, суд звертає увагу, що оскаржуваним договором передбачена оплата орендної плати до 31 грудня кожного розу. Однак, орендна плата була виплачена одним платежем, наперед, в сумі 50000,00 грн., що не передбачено договором, і будь-які зміни з цього приводу у договір не вносились, хоча порядок внесення орендної плати є істотною умовою для договору відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» ( станом на час укладення спірного договору).

11.11.2022 року та 20.01.2023 року ОСОБА_4 зверталась до ОСОБА_2 із листами про добровільне розірвання спірного договору оренди земельної ділянки у зв`язку із несплатою орендарем орендної плати за 2020, 2021 та 2022 роки ( а.с.17-18, 19, 20, 21).

09.02.2023 року ОСОБА_2 було направлено відповідь ОСОБА_4 від 20.01.2023 року про відмову у задоволенні її прохання, та запереченні будь-якої заборгованості по орендній платі ( а.с.47,48,49,50).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав обов`язки, визначені статтею 24 Закону України «Про оренду землі», не надав суду доказів на підтвердження виконання умов договору та сплати орендодавцю коштів за користування земельною ділянкою за період з 2021 до 2022 року, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073,00 гривень, сплаченого останнім при зверненні до суду з даною позовною заявою

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

Ухвалив :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення дії договору оренди землі, задовольнити.

Припинити дію договору оренди землі шляхом його дострокового розірвання, земельної ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0049, площею 2,3565 га, та :01:000:0050 площею 6,9404 га, загальною площею 9,3га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (на даний час Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області) та належить ОСОБА_4 , б/н, укладений 14 жовтня 2010 року між орендодавцем ОСОБА_5 та орендарем ОСОБА_2 , зареєстрованого у районному відділі ДП Миколаївська філія «Центр державного земельного кадастру», 14.12.2010 року за № 16

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені позивачем судові витрати в сумі 1073 (однієї тисячі сімдесяти трьох ) гривень 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлений 03.07.2023 року.

Суддя