17.05.2023
Справа № 331/3147/23
Провадження № 2-з/331/16/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

при секретарі судового засідання Крамаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2023 року до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта-Січ» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позовній заяві позивач просить суд стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 365674, 17 грн., а також судові витрати.

Разом із позовною заявою позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходи по забезпеченню позову, поданого позивачем до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом накладення арешту на все майно, що належить відповідачу на праві власності.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що 02 лютого 2023 року об 11 годині 55 хвилин на проспекті Соборному в місті Запоріжжі (Олександрівський район), відповідач, керуючи автомобілем «Меrсеdеs-Веnz А 170 СDІ», державний номерний знак НОМЕР_2 , під час руху по проспекту Соборному при повороті ліворуч на перехресті з вулицею Дніпровська не дотрималась вимог Правил дорожнього руху, внаслідок чого скоїла дорожньо-транспортну пригоду з пошкодженням автомобіля позивача «Аudi Q7» державний номерний знак НОМЕР_3 , завдавши позивачу майнову шкоду в розмірі 495574,17 грн., відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4000 від 20 лютого 2023 року та платіжної інструкції 0.0..1.Згідно постанови Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 22 березня 2023 року у справі № 331/1197/23 (провадження № 3/331/637/2023), що набрала законної сили 04 квітня 2023 року, за вчинене правопорушення відповідач притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.Відповідно до положень пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІУ від 01.07.2004 року страховиком виплачено позивачу 129900,00 грн. страхового відшкодування.Позивач вказує, що на протязі трьох місяців від дати скоєння ДТП відповідачем не відшкодовано жодної копійки шкоди, завданої йому неправомірними діями. На пропозиції позасудового вирішення цього питання відповідач не відповідає, від виконання своїх зобов`язань по відшкодуванню шкоди ухиляється, чим спричиняє позивачу значних збитків та змушує вжити заходів до стягнення завданих збитків у судовому порядку, розмір яких на час подання цивільного позову становить 365674,17 грн. Вказані дії, на думку позивача свідчать про свідоме ухилення відповідачем від належного виконання обов`язку відшкодувати завдану нею шкоду, що у подальшому може істотно ускладнити виконання рішення суду. Окремо позивач зазначає, що згідно даних Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно відповідачеві на праві власності належать об`єкти нерухомого майна, а саме:квартира загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та1/2 частина земельної ділянки загальною площею 5,133 га, цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер :02:003:0052, розташована на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (за межами населеного пункту). Обґрунтовуючи подану заяву, позивач вказує, що оскільки предметом спору є стягнення значної суми майнової шкоди в розмірі 365674,17 грн., а відповідач свідомо ухиляється від її відшкодування, позивач вважає за необхідне звернутися до суду з цією заявою про забезпечення позову - накладення арешту на майно, яке належить відповідачу на праві власності, що в разі задоволення позову надасть можливість звернути стягнення на таке майно. При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та оглянувши матеріали позовної заяви з додатками, суд дійшов висновку про не обґрунтованість заяви про забезпечення позову та необхідність відмови у задоволенні з наступних підстав.

Згідно статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За змістом п. 1) ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За правилами статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

У постанові Верховного Суду по справі № 755/1357/18 від 13.03.2019 року викладено позицію щодо вирішення судом питання про забезпечення позову з врахуванням інтересу не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Варто зазначити, що відповідно до п.1) ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, дослідивши додатки, які долучено до поданої заяви, судом встановлено, що загальна вартість майна, на яке позивач просить суд накласти арешт, становить 1412541,33 грн., яка складається з вартості квартири - 953711,60 грн. і вартості земельної ділянки - 461829,73 грн., а враховуючи, що ціна заявленого позивачем позову становить - 365674, 17 грн., що в силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України є неспівмірними із заявленими позивачем вимогами, що є суттєвим порушенням майнових прав відповідача.

Окрім того, позивачем не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновити порушене чи оспорюване право або інтерес позивача, за захистом якого він звернувся.

За результатами розгляду заяви про забезпечення позову, аналізу доводів заявника, суд вважає, що заява є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-151, 153, 157, 247, 258-261, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Яцун