Справа № 209/4182/23
Провадження № 2/209/1430/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2023 р. м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

при секретарі Золотих Л.М.

представника позивача (адвоката) Юрочкіна Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до Кам`янської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд: визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та за неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право на користування житловим приміщенням - квартирою, загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для реєстрації місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 та внесення змін до договору найму житлового приміщення.

В обґрунтування позову вказала, що з 17 лютого 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від якого вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після реєстрації шлюбу вона стала мешкати разом з чоловіком за його зареєстрованим місцем проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час також були зареєстровані батьки чоловіка: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та брат чоловіка - ОСОБА_6 , 1972 року народження. Зазначена квартира була виділена ОСОБА_5 на склад його сім`ї із чотирьох осіб: самого ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_4 , сина ОСОБА_3 , сина ОСОБА_6 . Батьки та брат її чоловіка не заперечували проти її проживання в їх квартирі, висловивши таким чином свою згоду на її заселення до житлового приміщення. Після народження сина ОСОБА_2 вони з чоловіком продовжили мешкати у вказаній квартирі, яка складається із двох житлових кімнат має житлову площу 29,2 кв.м., загальну площу 53,1 кв.м. та має дві лоджії. Квартира не приватизована і перебуває у власності Кам`янської територіальної громади. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько чоловіка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати чоловіка - ОСОБА_4 , у зв`язку з чим вони були зняті з реєстраційного обліку по спірній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_5 брат чоловіка - ОСОБА_6 разом із своїм сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який був зареєстрований у квартирі з 01 лютого 2013 року, знялися з реєстрації по квартирі по АДРЕСА_1 . Тобто, з 22 липня 2020 року у спірній квартирі залишилися проживати лише вона, її чоловік ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_8 , а зареєстрованим залишився тільки чоловік. Вони з ОСОБА_3 постійно мешкали однією сім`єю у квартирі по АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом виховували сина, не припиняли сімейно-шлюбні відносини навіть в той період часу, коли між ними виникали непорозуміння. 25 вересня 2020 року на підставі рішення № 523 виконавчого комітету Кам`янської міської ради були внесені зміни до договору найму житлового приміщення квартири по АДРЕСА_1 щодо визнання відповідальним наймачем квартири ОСОБА_3 . ОСОБА_3 ще з 2014 року приймав участь в антитерористичній операції зі звільнення захоплених підконтрольними Росії бойовиками територій Донецької та Луганської областей України, був учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 . В подальшому в період з 2017 по 2019 рік він також проходив службу в Збройних Силах України за контрактом. Вони з сином ОСОБА_8 під час проходження чоловіком військової служби продовжували мешкати у квартирі по АДРЕСА_1 . З початком повномасштабної агресії Росії проти України 24 лютого 2022 року її чоловік добровільно мобілізувався до Збройних Сил України. Проходячи службу у військовій частині НОМЕР_4 , він приймав безпосередню участь в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення) заходів та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 03 квітня по 14 травня (включно) 2022 року, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_4 від 19 липня 2022 року № 2070. 14 травня 2022 року ОСОБА_3 у бою за Батьківщину в м. Сєвєродонецьк Луганської області, під час виконання бойового завдання по виявленню та знищенню сил противника, отримав поранення не сумісне з життям. Про смерть чоловіка вона була повідомлена сповіщенням від 18 травня 2022 року Кам`янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яке було направлено на її ім`я за місцем реєстрації чоловіка та її фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто її чоловік у своїй особистій справі зазначив місце проживання своєї дружини за адресою по АДРЕСА_1 , куди їй було надіслано сповіщення про його смерть. 25 травня 2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) їй було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , актовий запис № 468 від 25 травня 2023 року. Після загибелі чоловіка квартира по АДРЕСА_1 залишилася їх з сином ОСОБА_9 єдиним фактичним постійним місцем проживання. ОСОБА_3 завжди визнавав їх з сином право користування житловим приміщенням в спірній квартирі, де вони мешкали однією сім`єю, і куди заселилися зі згоди чоловіка, його померлих батьків та його брата ОСОБА_6 . Але питання їх з сином реєстрації у квартирі не були для них першочерговим питанням, бо ніхто не припускав, що розпочнеться війна і чоловік загине на цій війні. Вона, позивачка, не має у власності будь-якого іншого житлового приміщення, придатного для проживання, вони з неповнолітнім сином ОСОБА_8 взагалі не мають зареєстрованого місця проживання і не зберегли право користування житловим приміщенням за колишнім зареєстрованим місцем проживання. У реєстрації місця проживання (перебування) за адресою спірної квартири Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради їм було відмовлено через відсутність в неї договору найму житлового приміщення та згоди квартиронаймача, як це передбачено статтею 12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та пункту 87 постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265. Не зважаючи на відсутність в неї та сина реєстрації у спірній квартирі, вони постійно проживали в житловому приміщенні, куди заселилися як члени сім`ї наймача приміщення, а відсутність саме письмової згоди членів сім`ї її чоловіка, а з 25 вересня 2020 року самого ОСОБА_3 , як відповідального наймача квартири, не свідчить про те, що вони з сином не набули права користування житловим приміщенням, бо судом на підставі свідчень ОСОБА_6 може бути достовірно встановлено, що чоловік та всі члени його сім`ї, а потім і сам ОСОБА_10 висловлювали таку згоду. З моменту загибелі чоловіка і до теперішнього часу договір найму житлового приміщення по АДРЕСА_1 ні з ким не укладений, ніякі інші особи у квартирі не зареєстровані не проживають, а вони з сином ОСОБА_8 не залишали спірну квартиру без поважних причин понад шість місяців, що свідчить про те, що вони не втратили право користування житловим приміщенням. Всі зазначені нею у позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, а саме: свідоцтвом про реєстрацію шлюбу між нею та ОСОБА_3 , свідоцтвом про народження сина ОСОБА_2 , копією особового рахунку на квартиру № НОМЕР_5 , виданою 26 червня 2023 року ТОВ «Абонент ХХІ», ордером № 749 від 14 квітня 1976 року, відповіддю КП «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 05 липня 2023 року за № 1/1076, свідоцтвами про смерть батьків чоловіка ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , довідкою № 001204093 про склад сім`ї, що була видана 08.11. 2022 року ТОВ «Абонент ХХІ», копіями особового рахунку № НОМЕР_5 , виданими 08 листопада 2022 року та 26 червня 2023 року ТОВ «Абонент ХХІ», відповіддю начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28 червня 2023 року № 28.3-27/32119, Витягом з рішення від 25 вересня 2020 року № 523 виконкому Кам`янської міської ради «Про внесення змін до договорів найму житлових приміщень», посвідченням ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 , довідкою військової частини НОМЕР_4 від 19 липня 2022 року № 2070, довідкою про причину смерті від 19 травня 2022 року та Витягом з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань поранень, контузій, травм, каліцтва (протокол № 1504 від 20 серпня 2022 року), сповіщенням про смерть ОСОБА_3 № 7/2026 від 18 травня 2022 року, свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 , довідкою № 001237868 про склад сім`ї, що видана 26 червня 2023 року ТОВ «Абонент ХХІ», Витягами з Реєстру Кам`янської територіальної громади № 2023/004754482 та № 2023/004754526 від 26 червня 2023 року, актом про проживання, складеним 25 березня 2023 року , а також показаннями брата чоловіка - ОСОБА_6 , який може бути допитаний судом в якості свідка.

Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 серпня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до Кам`янської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням. (а.с.41)

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Юрочкін Юрій Валерійович, задоволена. Ухвала Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 серпня 2023 року скасована, направлена справа для продовження розгляду до суду першої інстанції. (а.с.69-73)

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.77).

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Юрочкін Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні обґрунтуванню позову, просив позов задовольнити.

Представник Кам`янської міської ради Дніпропетровської області А.Скала в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника Кам`янської міської ради, заперечень не мають.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з 17 лютого 2006 року позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 77 (а.с.12).

Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 19 травня 2006 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.13).

Згідно копії особового рахунку № НОМЕР_5 , виданої 26 червня 2023 року ТОВ «Абонент ХХІ (а.с.15) квартира по АДРЕСА_1 ) складається із двох житлових кімнат має житлову площу 29,2 кв.м., загальну площу 53,1 кв.м., дві лоджії. На момент реєстрації шлюбу чоловік позивачки ОСОБА_3 був зареєстрований і проживав у цій квартирі, де також на той час були зареєстровані батьки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , та його брат - ОСОБА_6 , 1972 року народження.

Вказана квартира була виділена ОСОБА_5 на склад його сім`ї із чотирьох осіб: самого ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_4 , сина ОСОБА_3 , сина ОСОБА_6 , що підтверджується ордером № 749 від 14 квітня 1976 року (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 01 липня 2008 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.28).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 20 червня 2020 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.19).

22 липня 2020 року знялися з реєстрації по квартирі по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 разом із своїм сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який був зареєстрований у квартирі 01 лютого 2013 року, що підтверджується копіями особового рахунку № НОМЕР_5 , виданими 08 листопада 2022 року та 26 червня 2023 року ТОВ «Абонент ХХІ» (а.с.16).

Таким чином, у спірній квартирі станом на 22 липня 2020 року залишився зареєстрованим тільки чоловік позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою № 001204093 про склад сім`ї, виданою 08.11. 2022 року ТОВ «Абонент ХХІ» (а.с.20).

25 вересня 2020 року на підставі рішення № 523 виконавчого комітету Кам`янської міської ради були внесені зміни до договору найму житлового приміщення квартири по АДРЕСА_1 щодо визнання відповідальним наймачем квартири ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом з рішення від 25 вересня 2020 року № 523 виконкому Кам`янської міської ради «Про внесення змін до договорів найму житлових приміщень» (а.с.23), а також вказаними вище копіями особового рахунку на квартиру.

З початком повномасштабної агресії Росії проти України чоловік позивачки - ОСОБА_3 , який був учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 а.с.26), був мобілізований до Збройних Сил України, з 03 квітня по 14 травня (включно) 2022 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_4 , приймав безпосередню участь в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення) заходів та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_4 від 19 липня 2022 року № 2070 (а.с.27).

14 травня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у бою за Батьківщину в м. Сєвєродонецьк Луганської області, під час виконання бойового завдання по виявленню та знищенню сил противника, отримав поранення не сумісне з життям, що підтверджується довідкою про причину смерті від 19 травня 2022 року та Витягом з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань поранень, контузій, травм, каліцтва (протокол № 1504 від 20 серпня 2022 року) (а.с.28, 29).

Позивачка ОСОБА_1 була повідомлена про смерть чоловіка сповіщенням № 7/2026 від 18 травня 2022 року Кам`янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яке було направлено на її ім`я за місцем реєстрації чоловіка та її фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.30).

25 травня 2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) позивачці було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , актовий запис № 468 від 25 травня 2023 року (а.с.31).

Як зазначила позивачка в позовній заяві, після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , зі згоди його членів сім`ї, які були зареєстровані у квартирі, вона заселилася до житлового приміщення, де був зареєстрований та мешкав її чоловік. Після народження сина ОСОБА_8 вони разом з чоловіком та сином продовжили проживати у спірній квартирі, яка стала їх єдиним постійним місцем проживання. Після загибелі чоловіка квартира по АДРЕСА_1 залишилася їх з сином ОСОБА_9 єдиним фактичним постійним місцем проживання. ОСОБА_3 завжди визнавав їх сином право користування житловим приміщенням в спірній квартирі, де вони мешкали однією сім`єю, і куди заселилися зі згоди чоловіка, його померлих батьків та його брата ОСОБА_6 . Проте, питання реєстрації її та сина у квартирі не були для них першочерговим питанням, бо ніхто не припускав, що розпочнеться війна і чоловік загине на цій війні.

Факт проживання позивачки разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 та їх неповнолітнім сином ОСОБА_9 у квартирі по АДРЕСА_1 з 2006 року по теперішній час підтверджується актом про проживання, складеним 25 березня 2023 року на підставі свідчень сусідів, що мешкають в будинку АДРЕСА_2 : ОСОБА_11 (квартира АДРЕСА_3 ), ОСОБА_12 (квартира АДРЕСА_4 ), ОСОБА_13 (квартира АДРЕСА_4 ). (а.с.36)

Також те, що позивачка у 2006 році заселилася до квартири по АДРЕСА_1 зі згоди всіх зареєстрованих у квартирі осіб, підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який пояснив, що позивачка є дружиною його загиблого на війні брата ОСОБА_3 . Вони перебували у шлюбі з 2006 року. Після реєстрації шлюбу брат разом з дружиною ОСОБА_1 стали проживати разом з ними у квартирі по АДРЕСА_1 , де були зареєстровані їх братом батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , брат та він, свідок. Коли у брата народився син ОСОБА_8 , він також разом із своїми батьками проживав у цій квартирі. Ні батьки, ні він, свідок, не заперечували проти проживання в квартирі дружини брата та їх сина ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їх з братом батько, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла їх мати. Коли мати хворіла позивачка здійснювала за нею догляд. Весь цей час позивачка разом з його, свідка, братом та їхнім сином ОСОБА_8 постійно мешкали у спірній квартирі. Він, свідок, 22 липня 2020 року разом із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який був зареєстрований у квартирі після народження, також знялися з реєстрації по квартирі по АДРЕСА_1 , де залишилися проживати лише його брат ОСОБА_10 , позивачка та їх син ОСОБА_8 . Коли у 2022 році брат добровільно вступив до лав ЗСУ, позивачка разом з дитиною залишилися мешкати у спірній квартирі, де продовжили проживати після загибелі брата ОСОБА_14 .

Крім того, факт постійного проживання позивачки та її сина ОСОБА_8 у спірній квартирі підтверджується зазначеним вище сповіщенням № 7/2026 від 18 травня 2022 року про смерть ОСОБА_3 , яке було направлено саме на ім`я позивачки на адресу реєстрації її чоловіка.

Згідно свідоцтва про право власності, виданим Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради на підставі розпорядження № 5/23-р (а.с.33), ОСОБА_1 не є власником квартири по АДРЕСА_5 , де вона була зареєстрована в той час, коли мешкала разом з чоловіком та сином у спірній квартирі. Позивачка та її неповнолітній син ОСОБА_15 не зареєстровані в цій квартирі, що підтверджується що підтверджується довідкою № 001237868 про склад сім`ї, що видана 26 червня 2023 року ТОВ «Абонент ХХІ» (а.с.32).

На теперішній час позивачка та неповнолітній ОСОБА_15 не мають зареєстрованого місця проживання, що підтверджується Витягами з Реєстру Кам`янської територіальної громади № 2023/004754482 та № 2023/004754526 від 26 червня 2023 року (а.с.34, 34а).

Вказане свідчить про те, що позивачка разом з сином ОСОБА_8 не зберегли постійне місце проживання (право користування) житловим приміщенням - квартирою по АДРЕСА_5 , тобто в іншому житловому приміщенні.

Спірна квартира є неприватизованою і перебуває у власності Кам`янської територіальної громади, що підтверджується відповіддю КП «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 05 липня 2023 року за № 1/1076, в якій зазначено, що згідно о даних КП « Кам`янське РБТІ» ДОР щодо об`єкту нерухомого майна- квартири АДРЕСА_6 , право власності на вказаний об`єкт на підприємстві не зареєстровано, що перевірено на паперових носіях станом на 31.12.2012 року (а.с.37).

Те що до теперішнього часу договір найму житлового приміщення по АДРЕСА_1 ні з ким не укладений, ніякі інші особи у квартирі не зареєстровані не проживають, підтверджується довідкою № 001237872, виданою 26 червня 2023 року ТОВ «Абонент ХХІ» (а.с.35).

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 9 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно із статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Право на житло, зокрема право користування житлом, підпадає під сферу охорони ст. 8 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Тому закріплені зазначеними статтями умови втручання у це право підлягають застосуванню національними судами при вирішенні спорів про позбавлення права користування житлом та виселення.

Поняття «житло» не обмежується приміщеннями, яке законно займають або законно створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року в справі «Прокопович проти Росії», заява № 58255/00, пункт 36). Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява № 19009/04, пункт 50).

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, пункт 47).

У пункті 44 рішення від 02 грудня 2010 року в справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (заява № 30856/03) ЄСПЛ визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві.

Відповідно до частин першої та другої статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до частин першої, другої статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі статтею 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмові згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному житловому приміщенні, було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Зазначена вище правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 646/660/19, провадження № 61-17363св20 (ЄДРСРУ № 100214623).

Аналогічна правова позиція також викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року в справі № 755/16392/17 (провадження № 61-310св19), від 15 квітня 2020 року в справі № 466/5057/17 (провадження № 61-42617св18), від 21 травня 2020 року у справі № 199/9418/16-ц.

За змістом статей 71,72 ЖК УРСР наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору- судом.

З аналізу вищезазначених норм права випливає, що втрата особи права на користування житловим приміщенням пов`язується зі спливом строків, встановлених ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР.

Частиною першою статті 106 ЖК Української РСР передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Статтею 107 ЖК Української РСР визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою.

Відповідно частини другої статті 824 ЦК України у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб.

Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України «Про надання публічних (електронних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05 листопада 2021 року № 1871-ІХ встановлено, що до заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України).

Згідно пункту 5 статті 35 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 для реєстрації місця проживання (перебування) особа подає документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи.

Враховуючи вищезазначені норми права, досліджені судом докази та встановлені факти, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 та неповнолітній син ОСОБА_2 вселилися до квартири по АДРЕСА_1 , зі згоди всіх зареєстрованих у квартирі осіб, як члени сім`ї наймача житлового приміщення, і обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. В подальшому позивачка та її син постійно проживали у квартирі зі згоди їх чоловіка та батька ОСОБА_3 , який з 25 вересня 2020 року був визнаний відповідальним наймачем житлового приміщення, єдиний був зареєстрований у спірній квартирі, в якій разом з ним однією сім`єю мешкали його дружина ОСОБА_1 та їх син ОСОБА_15 за відсутності між ними будь-якого обумовленого порядку користування квартирою.

Відсутність у позивачки та її сина реєстрації у спірній квартирі, куди вони заселилися як члени сім`ї наймача приміщення, та відсутність письмової згоди членів сім`ї, не свідчить про те, що позивачка та її син не набули права користування житловим приміщенням, оскільки судом на підставі досліджених доказів, свідчень свідка ОСОБА_6 достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та всі члени його сім`ї, а потім і сам ОСОБА_10 висловлювали таку згоду.

Крім того, суд вважає, що позивачка зі своїм сином ОСОБА_9 не втратили право користування спірним житловим приміщенням, так як не залишали квартиру без поважних причин понад шість місяців.

Серед іншого, суд вважає встановленим факт постійного та тривалого проживання позивачки та неповнолітнього ОСОБА_2 із померлим чоловіком та батьком - ОСОБА_3 у спірній квартирі до дня його смерті, ведення з ним спільного господарства, наявність достатніх та триваючих зв`язків із вказаною квартирою, як з їх постійним місцем проживання, та відсутність у позивачки та її неповнолітнього сина іншого житла.

З урахуванням встановлених фактичних обставин і змісту правовідносин, відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, і визнання за ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_2 право на користування житловим приміщенням квартирою по АДРЕСА_1 , стане підставою для реєстрації їх місця проживання ї(перебування) за адресою розташування квартири та внесення змін до договору найму вказаного житлового приміщення з визнанням ОСОБА_1 , відповідальним наймачем квартири.

Оскільки позивач не заявив вимогу про відшкодування їй витрат по сплаті судового збору, то витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до Кам`янської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та за неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право на користування житловим приміщенням - квартирою, загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для реєстрації місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 та внесення змін до договору найму житлового пиміщення.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 28 грудня 2023 року.

Суддя О.О. Лобарчук