Справа № 347/2136/23
Провадження № 2/347/548/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Гордія В.І.,

з секретарем Корбутяк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні дорогою загального користування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні дорогою загального користування.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що він проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1 . На відгалуженні від даної вулиці розміщено чотири житлових будинки, які користуються дорогою загального користування, яка є тупиковою для інших жителів цього району. Проте, відповідач без його на те дозволу і відома, влаштував ворота на початку заїзної дороги загального користування, облаштував їх замком і практично позбавив його можливості заїзду до належної частини його житла. Уладнати такі самоуправні дії в позасудовому порядку не представляється можливим з-за позиції відповідача. Інші користувачі даним заїздом мають доступ до воріт (мають ключ від них). Свої дії відповідач пояснює тим, що позивач користувався заходом до свого помешкання з іншого боку, поки житловий будинок в якому він проживає, належав їм з татом, а потім і братом у спільній частковій власності. Брат відчужив частину будинковолодіння, а тому, крім вулиці загального користування, він не може зайти(заїхати) до належного йому житла. Таке ж передбачено схемою генплану забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 , виданого на його ім?я, погодженого районним архітектором та іншими комунальними службами. Оскільки спільна заїзна дорога, яка є відгалуженням від АДРЕСА_1 , є дорогою загального користування, тому не може бути передана певній фізичній (юридичній) особі, а перебуває у спільному користуванні. Відповідна комісія Косівської міської ради, своїм актом від 10.07.2023 року підтвердила, що відповідно до проекту детального планування центральної частини м. Косів, розробленої у 2001 році, до житлових будинків по АДРЕСА_2 на встановлення брами Косівською міською радою не надавалося. Таким чином відповідач самовільно влаштував ворота (браму) на заїзній вулиці спільного користування, чим вчинив перешкоди в користуванні нею.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від позивача поступила заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів,що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справина підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, згідно до вимог ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Статтею391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено судом, та видно із копії договору дарування від 16.07.2015 року, ОСОБА_3 безоплатно передав у власність синові ОСОБА_1 належний йому на праві особистої приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 і розміщений на земельній ділянці площею 0,0352 га кадастровий номер :01:004:0599 (а.с.8), що також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9) та підтверджує факт наявності у позивача нерухомого майна за вказаною у позові адресою.

Із копії акта земельної комісії Косівської міської ради від 10 липня 2023 року, комісією встановлено факт облаштування брами на під?їзді до житлових будинків в АДРЕСА_1 . Крім цього у акті зазначено, що відповідно до Проекту детального планування центральної частини міста Косів Івано-Франківської області розробленого у 2001 році, до житлових будинків за вказаною адресою присутній під?їзд, і дозвіл на встановлення брами Косівською міською радою не надавався (а.с.7).

Вказаний комісією у акті факт підтверджується також копією викопіювання з містобудівної документації за 2001 рік (а.с.22).

Відповідно до положень ст.83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.

До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); б) землі під залізницями, автомобільними дорогами, об`єктами повітряного і трубопровідного транспорту; в) землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом; г) землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом; ґ) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом; д) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування; е) земельні ділянки, штучно створені в межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, що перебувають у прибережній захисній смузі водних об`єктів, або на земельних ділянках дна водних об`єктів; є) землі під об`єктами інженерної інфраструктури міжгосподарських меліоративних систем, які перебувають у комунальній власності.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 дійсно самовільно встановив ворота (браму) на відгалуженні АДРЕСА_1 , які на думку суду, слід демонтувати відповідачем за власний рахунок та надалі не чинити позивачу ОСОБА_1 перешкод в користуванні спільною заїзною дорогою.

Окрім того, згідно положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із проведенням експертизи.

А відповідно до норм ч.1-2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: 1073,60 грн. оплаченого судового збору та 2800 грн. витрат на професійну правову допомогу, що підтверджується долученими до позовної заяви квитанціями (а.с.10, 14).

На підставі наведеного, ст.ст. ст.ст. 15-16, 317-319, 391 ЦК України, ст.83 ЗК України, та керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Зобов?язати ОСОБА_2 (старшого) демонтувати влаштовані ним ворота (браму) на відгалуженні АДРЕСА_1 за власний рахунок та надалі не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні спільною заїзною дорогою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп. оплаченого судового збору та 2800 (дві тисячі вісімсот) грн. витрат на професійну правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.І. ГОРДІЙ