Справа №591/8257/21
Провадження № 6/591/474/23
У Х В А Л А

27 грудня 2023 року

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми заяву представника ОСОБА_1 про виправлення описки у виконавчому листі, виданому по справі №591/8257/21 за позовом

Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача банківських послуг,-,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09.01.2023 у задоволенні позовних вимог за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 63 753,50 грн. за кредитним договором №1730-0148 від 04.09.2020 відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача банківських послуг шляхом визнання недійсними пунктів 10.1.2, 3.1.1.1, 3.1.1.2, п. 1 п.п. 3.2.2.1, п.п. 3.3.1, П.П. 3.5.1.1., п.п. 3.6.1, 3.6.2, 8.3, 3.41.1, 3.10.2, 3.10.2.1, 3.10.2.2 договору №1730-0148 від 04.09.2020 про споживчий кредит, зобов?язання вчинити дії, відмовлено.

Додатковим рішенням від 30.01.2023 стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1038,00 грн.

Постановою Сумського апеляційного суду від 25.04.2023 рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог до АТ «Державний ощадний банк України» та додаткове рішення скасовані. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором від 04.09.2020 на загальну суму 57 567,50 грн. та 2049,74 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 100.72 грн, понесені ним в суді першої інстанції.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» судові витрати в сумі 3074,61 грн. за апеляційне оскарження рішення суду.

На виконання постанови Сумського апеляційного суду видано виконавчий лист про стягнення з АТ «Державний ощадний банк України» судових витрат в сумі 100.72 грн, понесених в суді першої інстанції .

16.11.2023 представником АТ «Державний ощадний банк України» подано заяву про визнання зазначеного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, мотивовану тим, що судові витрати в розмірі 100,72 грн. були у добровільному порядку сплачені (а.с. 182 т. 3).

Розгляд даної заяви був призначений на 30.11.2023. 30.11.2023 судове засідання відкладено за клопотанням представника ОСОБА_1 .

У судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. Від представника заявника надійшла заява про розгляд питання без його участі. Неявка ОСОБА_1 та його представника не перешкоджає розгляду питання.

Вивчивши подані матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу, у тому числі, виконавчого листа, виданого у даній справі про стягнення на його користь судових витрат у сумі 100,72 грн. (а.с. 169 т. 1).

10.11.2023 АТ «Ощадбанк» здійснено сплату на користь ОСОБА_1 судових витрат за постановою Сумського апеляційного суду від 25.04.2023 у справі №591/8257/21, що понесені в суді першої інстанції, в сумі 100,72 грн., що підтверджується оригіналом платіжної інструкції №219 (а.с. 173 т. 3).

Листом від 10.11.2023 представнику ОСОБА_1 направлено виконавчий лист (а.с. 174 т. 3).

Постановою державного виконавця Печерського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.12.2023 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №591/8257/21 про стягнення з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі 100.72 грн, понесених ним в суді першої інстанції (т. 4 а.с. 14). Постановою від 04.12.2023 виконавче провадження закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 15 т. 4)

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної вище норми ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на виконання рішення суду 10.11.2023 сплатив на користь ОСОБА_1 присуджені кошти в сумі 100,72 грн. В той же день судом було направлено стягувачеві виконавчий лист про стягнення цих коштів. Цей лист був стягувачем звернутий до примусового виконання: постановою державного виконавця від 01.12.2023 відкрито було виконавче провадження. Судом встановлено, що на час звернення до примусового виконання виконавчого листа, виданого у даній справі, судове рішення було боржником АТ «Ощадбанк» вже виконане в добровільному порядку. Вказане, враховуючи положення ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий у справі №591/8257/21 про стягнення з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі 100.72 грн, понесених ним в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складання.

Повний текст ухвали виготовлено 27.12.2023.

Суддя О.О. Ніколаєнко