Справа № 478/722/23 Провадження № 2/478/168/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року смт. Казанка

Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х.В., розглянувши матеріали позовної заяви Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області до ОСОБА_1 , про витребування земельної ділянки з кадастровим номером: :10:000:0121, площею 2,00 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах території Троїцько-Сафонівського старостинського округу Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області,

В С Т А Н О В И В:

Баштанська окружна прокуратура Миколаївської області в інтересах держави в особі Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаною позовною заявою до ОСОБА_1 , про витребування земельної ділянки з кадастровим номером: :10:000:0121, площею 2,00 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах території Троїцько-Сафонівського старостинського округу Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області.

Згідно вимог ЦПК України, звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом пред`явлення позову, у якій позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позов за змістом і формою повинен відповідати вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Обов`язок доказування у спірній категорії справ покладається на позивача.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та додані до неї документи, вважаю, що позовна заява Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області до ОСОБА_1 , про витребування земельної ділянки підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Так, відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який, відповідно до п. п. 4, 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повинен містити в собі: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких сторони вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстав позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких грунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення. Позивачка не зазначила обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вона звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто, бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію. У разі порушення цивільного права чи інтересу у особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.

Так, виходячі із змісту позовних вимог, позивачем обрано такий спосіб захисту порушених прав яквитребування земельної ділянки.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на Інформаційну довідку (витяг) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 334886324 від 07.06.2023 року) про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :13:025:0002, площею 0,3964 га та реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :10:025:0121, площею 2,00 га.

Як вбачається з наданих до позовної заяви матеріалів, порушення ОСОБА_1 вимог земельного законодавства, з приводу якого прокуратурою подана вказана позовна заява, стосуються перевищення останнім меж норм безоплатної приватизації громадянами України земельних ділянок, визначених ст. ст. 116, 121 Земельного кодексу України (не більше 2,0 га), в той час як фактична площа земельних ділянок переданих ОСОБА_1 в межах норм безоплатної приватизації у власність становить 2,3964 га.

Згідно із ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Як вбачається із ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Пунктом «д» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено можливість захисту права на земельні ділянки шляхом застосування інших, передбачених законом, способів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення, наданих в межах безоплатної приватизації з цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, а саме:земельної ділянки з кадастровим номером :13:025:0002, площею 0,3964 га та земельної ділянки з кадастровим номером :10:000:0121, площею 2,00 га ріллі.

Представником позивача ставиться питання про повернення земельної ділянки зкадастровим номером :10:000:0121, площею 2,00 га ріллі, що призведе до порушення прав відповідача ОСОБА_1 , який у законний спосіб набув право власності на вказану земельну ділянку. Аргументів та доводів щодо неправомірних дій (порушення встановленого порядку оформлення у приватну власність земельних ділянок) суду не надано.

В той же час очевидним є факт перевищення ОСОБА_1 норм безоплатної приватизації земельних ділянок, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, на підтверджену доказами площу - 0,3964 га, що відповідає сформованій земельній ділянці з кадастровим номером :13:025:0002.

Проте, в прохальній частині позовної заяви представник прокуратури ставить питання не про витребування земельної ділянки з кадастровим номером :13:025:0002, площею 0,3964 га (площа, яка перевищує межі безоплатної приватизації), а ставить питання щодо витребування земельної ділянки з кадастровим номером :10:000:0121, площею 2,00 га ріллі, що призведе до порушення ОСОБА_1 гарантованого конституцією права на безоплатну приватизацію земельної ділянки, у спосіб що не порушує вимог земельного законодавства, розміром 1,3036 га ріллі.

За вказаних обставин суд вважає, що ефективним та співрозмірним засобом захисту права держави в особі Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області є зазначення в якості об`єкта позових вимог ( не змінюючі суті позовних вимог) об`єкта нерухомості у вигляді земельної ділянки з кадастровим номером :13:025:0002, площею 0,3964 га, що з однієї сторони усуне порушення земельного законодавства в сфері перевищення граничної площі безоплатної приватизації земельних ділянок та не призведе до порушення законних прав громадян, набувших у встановленому законом порядку права власності на землю з метою ведення особистого селянського господарства.

З урахуванням викладеного потребують уточнення позовні вимоги в частині об`єкта позову, викладених у пункті першому прохальної частини позову (в частині витребування земельних ділянок, а саме: - земельної ділянки з кадастровим номером :13:025:0002, площею 0,3964 га та/або земельної ділянки з кадастровим номером :10:000:0121, площею 2,00 га ріллі.

Зазначені недоліки позбавляють суд можливості перевірити законність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання недійсними правочинів та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки та позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою.

В силу вимог ЦПК України, суд не може самостійно усунути недоліки, в частині уточнення позовних вимог позивача.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст.175, 177 ЦПК України, позовна заява Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області підлягає залишенню без руху з метою надання позивачу строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання ним копії ухвали, для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків.

Керуючись ст. ст.175, 177, 185 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області до ОСОБА_1 , про витребування земельної ділянки з кадастровим номером: :10:000:0121, площею 2,00 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах території Троїцько-Сафонівського старостинського округу Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області - залишити без руху, надавши позивачу строк у десять днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених в мотивувальній частині рішення недоліків.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Іщенко Х.В.