Провадження № 4-с/947/28/23
УХВАЛА

05.06.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О. ,

За участю

Розглянувши скаргу на дії та рішення державного виконавця по виконанню виконавчого листа №2-4773/2006 про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 12.07.2021 року звернувся ОСОБА_1 із скаргою на дії і рішення Державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного Міжрегіонального управління юстиції Безверха Катерини Вікторівни ( далі державного виконавця ) , за змістом якої заявник просить суд визнати дії державного виконавця щодо винесення арешту майна боржника неправомірними та скасувати постанову державного виконавця від 15.08.2019 року про арешт майна боржника.

Скарга обґрунтована тим, що відсутність у боржника заборгованості по сплаті аліментів є підставою для скасування арешту накладеного у рамках виконавчого провадження на його майно а тому дії та рішення державного виконавця є незаконними.

У відзиві , поданим начальником Приморського відділу державної виконавчої служби ум. Одесі Південного Міжрегіонального управління юстиції ( м. Одеси) заперечується проти задоволення скарги та зазначається що арешт було накладено у рамках виконання виконавчого листа виданого 19.07.2019 року №2-4773/2006 , протягом трьох днів після відкриття виконавчого провадження №59791630 , щодо стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх доходів ОСОБА_1 при встановленні державним виконавцем наявної заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 143 519,37. При цьому сам факт здійснення оплати заборгованості та надання документального підтвердження здійснення оплат не є автоматичною підставою для скасування арешту, так як періодичність платежів розрахована до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 а інших способів забезпечення виконання рішення суду боржником не надано. Також у відзиві заявлено про застосування строків давності на звернення із відповідною скаргою до суду.

Як встановлено судом на підставі виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Одеси 19.07.2019 року №2-4773/2006 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 14.07.2006 року до 09.07.2023 року , постановою від 15.08.2019 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси було відкрито виконавче провадження.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.08.2019 року заборгованість боржника зі сплати аліментів визначена державним виконавцем у розмірі 143519,37 грн.

15.08.2019 року державним виконавцем , на підставі вимог ст. 56 Закону України « про виконавче провадження» винесена постанова про арешт майна боржника.

Згідно здійсненого державним виконавцем розрахунку заборгованості від 18.12.2019 року, із зарахуванням наданих довідок боржником про його реальний дохід та квитанцій по оплаті аліментів, було встановлено відсутність заборгованості боржника по аліментам та згодом державним виконавцем скасовані всі постанови стосовно обмежень та заходів примусового виконання окрім постанови про накладення арешту та 07.02.2020 року боржнику надана відповідь що іншим шляхом, окрім арешту на майно, неможливо забезпечити реальне виконання рішення суду.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом

1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

У виконавчому провадженні № №59791630 відкритим на виконання виконавчого листа виданого 19.07.2019 року №2-4773/2006, строк періодичних платежів визначений 09.07.2023 року а тому питання остаточного виконання рішення суду можливо лише після закінчення цього строку .

Враховуючи вищевикладене суд вважає що у судовому засіданні з боку заявника не доведено наявність підстав для скасування постанови від 15.08.2019 року про арешт майна боржника як і не доведена її незаконність.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 353,354,447-451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії і рішення Державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного Міжрегіонального управління юстиції Безверха Катерини Вікторівни ( далі державного виконавця ) , про визнання дії державного виконавця щодо винесення арешту майна боржника неправомірними та скасування постанову державного виконавця від 15.08.2019 року про арешт майна боржника.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Луняченко В. О.