Справа № 167/156/23 Головуючий у 1 інстанції: Гармай І. Т.
Провадження № 22-ц/802/648/23 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, про визначення місця проживання дитини за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 08 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 08 травня 2023 року провадження у справі зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзивів на апеляційну скаргу відповідач та треті особи не подавали.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржувану ухвалу суду - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з таких мотивів.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України визначено, що суд зупиняє провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали суду слідує, що позивач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України у період воєнного стану у військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходиться у місті Володимир Волинської області.

Суд, враховуючи вказану обставину, а також предмет спору, віддаленість місця проживання позивача від місця проходження служби, дійшов висновку, що провадження у справі необхідно зупинити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки зазначені обставини унеможливлюють продовження розгляду справи.

Однак з такими висновками суду не можна погодитись.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом ч. 2 ст. 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів. А також важливість предмета позову для заявника у справі.

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Своєю чергою реалізація завдання цивільного судочинства, визначеного ст. 2 ЦПК України, та ефективне поновлення порушеного (невизнаного, оспорюваного) права неможливе без дотримання судом встановлених законом строків розгляду та вирішення справи.

Частиною 3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено розумність строків розгляду справи судом.

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався та продовжений до теперішнього часу.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Отже, здійснення судами правосуддя на час введення воєнного стану не зупиняється.

Норми статей 251 і 252 ЦЦПК України розрізняють обов`язкову та факультативну підставу для зупинення провадження у справі. Пункт 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачає, що перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан є обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі.

Однак зупинення провадження в цивільній справі хоча має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, але суперечить ч. 2 ст. 64 Конституції України, відповідно до якої право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Разом з тим, виходячи з принципу диспозитивності, суд не позбавлений можливості розглядати справу без участі особи, якщо така особа, яка знаходиться у лавах ЗСУ, подала заяву про те, щоб справу розглядали без його/її участі.

Водночас з матеріалів справи слідує, що позивач та його представник безпосередньо брали участь в підготовчих засіданнях у цій справі, зокрема, 19 квітня 2023 року та 08 травня 2023 року, в якому вирішувалось питання щодо зупинення провадження у справі, та заперечували щодо зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України (а.с.68-70,82-87). Крім того, щодо зупинення провадження у справі заперечувала і сторона відповідача.

Наведене свідчить про те, що суд не був позбавлений можливості розглядати справу з участю сторін по справі та їх представників, що не давало йому підстав для зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Окрім того, позивач безпосередньо брав участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції та пояснив суду, що він дійсно перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ, однак, не виконує бойові завдання у зоні бойових дій, та має можливість з`являтися в судові засідання. В матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 знаходиться у зоні бойових дій та не перебуває у зоні постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що обставини, які перешкоджають розглядові справи відсутні, а тому постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції зробив неправильний висновок про зупинення провадження у справі чим порушив норми процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367-369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 08 травня 2023 року у цій справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді: