Справа № 186/1969/23
Провадження № 2-н/0186/120/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м.Першотравенськ.

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Янжула С.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

26 грудня 2023 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на дитину з боржника ОСОБА_2 .

Просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що в задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Стаття 163 ЦПК України містить вимоги до заяви про видачу судового наказу.

Пунктом 1 частини 1 статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, оскільки містить вимогу про стягнення аліментів на сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, однак судом встановлено, що рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №2-1202/11 від 14 листопада 2011 року стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) з ОСОБА_2 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

З огляду на викладене, вважаю за необхідне відмовити стягувачу у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.257 ЦК України, ст.ст. 160,161,164,165,166,353 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С.А Янжула.