У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., при секретарі Боті О.І., за участі заявника ОСОБА_1 , його представника адвоката Ламбруха О.С., стягувача ОСОБА_2 , її представника адвоката Овсепян К.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами,

встановив:

03.01.2023 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано судовий наказ (справа №308/16660/23), за яким стягнуто із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання якої за адресою АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2022 (з дня звернення до суду з відповідною заявою) і до досягнення дитиною повноліття.

31.05.2023 до суду надійшла розглядувана заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, в якій ОСОБА_1 зазначає, що з заяви пр. видачу судового наказу та матеріалів, доданих до таких, відсутні докази, які підтверджують проживання дитини з мамою, стверджує, що син перебуває на його утриманні, вихованні і фактично проживає з ним.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Щодо норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, то обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей.

Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. Так за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Також батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від розміру, передбаченого у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 №4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Частиною 8 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів чотири і п`ять частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V, цього Кодексу.

Даний судовий наказ видано відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України, а тому його може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46). процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Заявник, звертаючись до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, посилається на той факт, що син фактично проживає разом з ним, він матеріально забезпечує сина, виховує такого, на підтвердження чого надає письмові пояснення працівників їдальні ТОВ «Епіцентр К», тренера дитини по плаванню тощо. Окрім цього заявник надав акт про проживання особи без реєстрації м/п за травень 2023, за яким заявник, стягував та їх син проживають разом за адресою АДРЕСА_1 з весни 2020 року.

Однак, суд зазначає, що ці обставини не відповідають критеріям ч. 2 ст. 423 ЦПК України, зокрема не є тими обставинами, що не були встановлені судом, при цьому є істотними для справи, та не були і не могли бути відомі стягувачу, яка зверталася із заявою про видачу судового наказу, на час розгляду справи.

Суд також враховує, що в своїй судовій практиці Верховний Суд вказує на те, що під ознаки нововиявлених обставин у справі про стягнення аліментів не підпадають наступні обставини: факт спільного проживання боржника зі стягувачем та їх дітьми на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів; факт утримання боржником сім`ї, у тому числі й факт перебування сторін у шлюбі; добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок; перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов`язку; наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні (справа №264/1739/18 рішення ВС від 18.12.2018, справа №359/3012/18 рішення ВС від 19.11.2018). В цьому випадку платник аліментів повинен ставити питання про зменшення розміру (припинення стягнення) аліментів та в деяких випадках - про стягнення безпідставно стягнених коштів (за аналогією з ч. 2 ст. 82 СК України).

Виходячи з того, що жодна обставина, на яку посилається заявник в своїй заяві, не є нововиявленою обставиною, а наведені ним обставини не звільняють його від обов`язку як батька утримувати дитину, та розмір аліментів, присуджений до стягнення, визначений та відповідає вимогам чинного законодавства України, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами слід відмовити, а вищевказаний судовий наказ залишити в силі.

Разом з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, заявник просить поновити пропущений строк для перегляду судового наказу, посилаючись на те, що про судовий наказ він дізнався 22.05.2023.

При цьому ч. 1 ст. 127 ЦПК України зазначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Ознайомившись з клопотанням заявника та матеріалами справи, суд визнає причину пропуску строку для подання заяви про перегляд судового наказу за ново виявленими обставинами поважною, та вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 258, 259, 260, 423 - 425, 428, 429 ЦПК України, суд

постановив:

Поновити строк, пропущений з поважних причин, на подання заяви про перегляд судового наказу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.01.2023 у справі №308/16660/22 за нововиявленими обставинами.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.01.2023 у справі №308/16660/22 за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов