Справа №473/1761/22 Головуюча у 1-й інстанції Лузан Л. В.
Провадження № 22ц/812/1439/23 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 грудня 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Самчишиної Н. В.,

із секретарем: Біляєвою В. М.,

за участю: представника боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 ,

поданою від його імені представником ОСОБА_1 ,

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 листопада 2023 року, постановлену під головуванням судді Лузан Л. В. в залі судових засідань в місті Вознесенськ Миколаївської області о 15 годині 58 хвилині зі складанням її повного тексту по справі

за заявою

ОСОБА_2 про перегляд

за нововиявленими обставинами

судового наказу, виданого за заявою

ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 26 липня 2022 року та до їх повноліття.

22 вересня 2022 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 щомісячно аліментів на утримання двох дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26 липня 2022 року та до повноліття дитини.

17 липня 2023 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Семеняка В. В., звернувся зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця та зобов`язання здійснити перерахунок аліментів.

18 липня 2023 року подав заяву про відкликання скарги.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 липня 2023 року скаргу ОСОБА_2 повернуто заявнику.

19 жовтня 2023 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника, звернувся до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з заявою про перегляд судового наказу, виданого 22 вересня 2022 року, за нововиявленими обставинами, з огляду на наявність у нього інших дітей: однієї неповнолітньої доньки та однієї малолітньої доньки, факт утримання яких не було враховано судом при видачі оспореного ним судового наказу. Тому просив про скасування судового наказу з відмовою заявниці ОСОБА_3 у його видачі.

До заяви додав клопотання про поновлення строку, посилаючись на ті обставини, що ним не отримано від Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області копії заяви стягувачки про видачу судового наказу та копії судового наказу, що стало для нього перешкодою у своєчасному зверненні до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2023 року за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами відкрито провадження.

20 листопада 2023 року ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокатка Вуїв О. В., подала до суду клопотання про залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду, у зв`язку з пропуском ним строку на звернення до суду з такою заявою, оскільки з постанови державного виконавця від 15 червня 2023 року вбачається, що боржнику було відомо про відкрите виконавче провадження та необхідність сплати аліментів, які станом на цей день були сплачені.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 листопада 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку для подання заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами відмовлено, а заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами залишена без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , діючи через свого представника, просить скасувати оскаржувану ухвалу через порушення судом норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На його думку, вирішуючи питання про відкриття провадження суд повинен був перевірити відповідність поданої заяви вимогам статті 426 ЦПК України, та за наявності для цього підстав застосувати приписи статті 185 ЦПК України. Разом з тим, суд цього не зробив та відкрив провадження за поданою заявою про перегляд судового наказу, а тому постановив ухвалу в порядку статті 429 ЦПК України у непередбачений цією нормою спосіб.

В той же час підстав для застосування у даних правовідносинах положень статті 127 ЦПК України не було, так як відлік строку на подачу такої заяви, в цьому разі, може бути пов`язаний виключно з датою отримання боржником копії заяви про видачу судового наказу та прийнятого за наслідками її розгляду судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу заявниця, діючи через адвокатку Вуїв О. В., вважала що ухвалу суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а подану боржником скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь при розгляді справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.

При вирішенні справи судом встановлено, що 22 вересня 2022 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26 липня 2022 року та до повноліття дитини (а.с.19).

Того ж дня судовий наказ направлено на адресу ОСОБА_2 за його зареєстрованим місцем проживання (а.с.13, 20), але 9 листопада 2022 року конверт повернувся до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» ( а.с.23).

17 липня 2023 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника, подав до суду скаргу на неправомірні дії державного виконавця з посиланням на дату видачі та зміст судового наказу, виклавши його резолютивну частину із зазначенням дітей на утримання яких стягнуто аліменти (а.с.25-28). Наступного дня, 18 липня 2023 року, подав заяву про відкликання скарги (а.с.33).

У подальшому, 19 жовтня 2023 року направив до суду заяву про перегляд оспореного ним судового наказу за нововиявленими обставинами у відповідності до пункту 1 частини 2 статті 424 ЦПК України. Одночасно подав заяву про поновлення процесуального строку, посилаючись на його відлік від моменту отримання ним документів у справі.

За положеннями пункту 1 частини 1 статті 424 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Таким чином виникнення істотної обставини пов`язується не з днем винесення судом судового наказу, а з днем, коли особа дізналася про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

У цьому випадку, знання боржника про народження дітей від його стосунків з різними жінками, є днем коли йому стало відомо про ці обставини, які він вважає істотними, і які існували ще до моменту видачі судом судового наказу, що ним оспорюється.

В той же час представником боржника у поданій заяві з клопотанням про поновлення строку, його відлік пов`язується не з днем, коли боржнику стало відомо про істотні обставини, а з днем, коли йому стало відомо про день прийняття судового наказу, який ним оспорюється, що передусім, важливо у випадку подачі заяви про скасування судового наказу, а не про перегляд цього судового рішення за нововиявленими обставинами.

За такого усі посилання представника заявника на визначення моменту отримання копій документів у справі та самого судового наказу не є визначальним для поважності причини пропуску строку на подачу заяви в порядку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 424 ЦПК України.

Навіть і у цьому випадку, надані колегії суддів матеріали справи свідчать не на користь боржника, так як у відповідності до статті 169, пункту 4 частини 6 статті 272 ЦПК України днем вручення ОСОБА_2 судового наказу та копії заяви ОСОБА_3 є день повернення зворотнього повідомлення з відміткою про відсутність боржника за місцем мешкання, яке ним повідомлене суду, а саме 9 листопада 2022 року.

Звернення боржника до державного виконавця та до суду із оскарженням його дій, також свідчать про обізнаність ОСОБА_2 щодо суті прийнятого судового рішення, про перегляд якого він просить суд за нововиявленими обставинами.

За такого, при постановленні ухвали суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що поважних причин для поновлення пропущеного боржником строку на подачу заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами немає.

У відповідності до статті 127 ЦПК України суд може поновити пропущений процесуальний строк за заявою учасника справи, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Тому документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

За частиною 6 статті 127 ЦПК України про поновлення або відмову в поновленні строку суд постановляє ухвалу.

Аналізуючи наведені норми процесуального права, колегія суддів висновує, що боржник, у випадку звернення до суду з пропуском строку, має право заявити клопотання про його поновлення, яке розглядається судом у встановленому процесуальним законом порядку, а саме у судовому засіданні із з`ясуванням причини поважності його пропуску та наслідками для тої процесуальної дії учасника справи, за вчиненням якої він звернувся до суду.

Тому розглянувши справу у судовому засіданні з постановленням ухвали про відмову у поновленні процесуального строку та залишенням заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами без розгляду, суд першої інстанції діяв у відповідності до вищенаведених норм процесуального права.

Заборон або інших процесуальних обмежень, пов`язаних з вирішенням питання про поновлення строку на подачу документів з можливістю їх процесуального розгляду, як до відкриття провадження, так і після його відкриття, норми процесуального права, які містяться у главі 6 розділу І та главі 3 розділу V ЦПК України не містять.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у своєму рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, але такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Отже, саме по собі відкриття провадження за заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами без вирішення питання про наявність підстав для поновлення процесуального строку, встановленого главою 3 розділу V ЦПК України, не може бути залишено судом без вирішення його по суті, з порушенням прав одного учасника справи на користь іншого.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно пунктів 3, 4 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За такого колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Доводи апелянта про невідповідність постановленої ухвали нормам процесуального законодавства, у зв`язку з незастосуванням судом до відкриття провадження до поданої заяви наслідків, передбачених статтею 185 ЦПК України, є помилковими, оскільки підстави для застосування до заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є лише у разі не відповідності заяв положенням статті 426 ЦПК України, тобто в у даному випадку, якщо б в заяві або до неї не було клопотання про поновлення пропущеного строку. Але таке клопотання боржником подано і воно вирішено судом у процесуальний спосіб.

Усі інші посилання зводяться до оцінки обставин, які на думку апелянта, є нововиявленими, та не спростовують висновки суду про пропуск строку на подачу заяви за нововиявленими обставинами.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені представником ОСОБА_1 , - залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України .

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Н. В. Самчишина