Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/1324/23
Провадження № 2/936/167/2023
25.12.2023 р. смт. Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Пелих О.О., з участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп"до ОСОБА_1 , про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення грошового зобов`язання,
ВСТАНОВИВ:
26.10.2023 р. до Воловецького районного суду Закарпатської області звернувся позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення грошового зобов`язання.
Позовні вимоги мотивує тим, що між відповідачкою ОСОБА_1 та ПАТ КБ «НАДРА» 28.12.2005 укладено кредитний договір №839/12-2005 на підставі якого ПАТ КБ «НАДРА» надав відповідачці кредитні кошти на суму 100 000,00 гривень. У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «НАДРА» звернулося до Воловецького районного суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачки ОСОБА_1 . Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 17.12.2012 р. позовні вимоги ПАТ КБ «Комерційний банк Надра» задоволено частково, зокрема, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Комерційний банк Надра» 613 482,69 гривень та судові витрати в розмірі 3 219 гривень. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 14.03.2013 у справі №704/1280/12 стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 107 301,93 гривень, із яких: 75 377,66 гривень непогашеного кредиту; 16 924,27 гривень інфляційних збитків; 15 000,00 гривень пені. Ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 03.03.2021 у справі №936/82/21 замінено сторону (стягувача) у справі №704/1280/2012 з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Посилається на те, що оскільки, судове рішення про стягнення з боржника коштів не виконувалось досить тривалий час, враховуючи, що таке прострочення є триваючим правопорушенням, кредитор - позивач вправі вимагати стягнення з боржника відповідача в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та 3% процентів річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання аж до повного його виконання. Відповідно до розрахунку інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 75 377,66 гривень, за період з 23.02.2019 року (в межах останніх трьох років до дня розрахунку) по 23.02.2022 року (дата розрахунку до введення Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 воєнного стану) розмір нарахованих у відповідності зі ст.625 ЦК України, інфляційних витрат і 3% річних на суму боргу становить 23 272,59 гривень, що складається з: інфляційне збільшення - 16 482,41 гривень, 3% річних 6 790,18 гривень, які позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь та сплачений судовий збір в сумі 2147,20 гривень.
Представник позивача Чміль Ю.В., що діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги за № 1238849 від 08.11.2023 р., подала заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_1 , в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується оголошенням про виклик до суду на веб-сайті офіційного порталу судової влади. У відповідності до ч.1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подавала.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 1 п. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзиву на позов і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України)
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Судом встановлено, що 28.12.2005 року між відповідачкою ОСОБА_1 та ПАТ КБ «НАДРА» укладено кредитний договір №839/12-2005 на підставі якого ПАТ КБ «НАДРА» надав відповідачці кредитні кошти на суму 100 000,00 гривень строком до 27.12.2010 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00 % річних. Надання кредитних коштів провадилось ПАТ КБ «Надра» відповідно до вимог п.1 Кредитного договору №839/12-2005 від 28.12.2005 р. за програмою кредитування «Споживчі цілі». Кошти були видані згідно з меморіальним ордером №N1-1, від 28.12.2005 року.
У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «НАДРА» звернулося до Воловецького районного суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачки ОСОБА_1 .
Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 17.12.2012 р. позовні вимоги ПАТ КБ «Комерційний банк Надра» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Комерційний банк Надра» 613 482,69 гривень та судові витрати в розмірі 3 219 гривень.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 14.03.2013 року, рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 17.12.2012 р. змінено та вирішено: «Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Комерційний банк Надра» заборгованість у розмірі 107 301,93 гривень, із яких: 75 377,66 гривень непогашеного кредиту; 16 924,27 гривень інфляційних збитків; 15 000,00 гривень пені».

Ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 03.03.2021 у справі №936/82/21 замінено сторону (стягувача) у справі №704/1280/2012 з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Оскільки, судове рішення про стягнення з боржника коштів не виконувалось досить тривалий час, враховуючи, що таке прострочення є триваючим правопорушенням, кредитор - позивач вправі вимагати стягнення з боржника відповідача в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та 3% процентів річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання аж до повного його виконання.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс/18), від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного суду та Верховного Суду, викладеними у постановах від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 10 та 27 квітня 2018 року у справах №910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі №918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі №924/312/18, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Пунктами 18, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, інфляційні втрати та 3% річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) грошового зобов`язання не підлягають стягненню на період дії військового стану.

Відповідно до розрахунку інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 75 377,66 гривень, за період з 23.02.2019 року (в межах останніх трьох років до дня розрахунку) по 23.02.2022 року (дата розрахунку до введення Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 воєнного стану) розмір нарахованих інфляційних витрат і 3% річних на суму боргу становить в розмірі 23272,59 гривень, що складається з: інфляційне збільшення - 16 482,41 гривень,3% річних 6 790,18 гривень.

Правильність проведення позивачем зазначеного розрахунку відповідачкою належними та допустимими доказами не спростована. На спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачка відзиву відносно позову до суду не подавала.

У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази, беручи до уваги норми чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_1 інфляційних витрат і 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором № №839/12-2005 від 28.12.2005 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, в зв`язку з задоволенням позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 141, 247, 263-265, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, статтями 509, 526, 611, 625 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" до ОСОБА_1 , про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення грошового зобов`язання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" (), за кредитним договором №839/12-2005 від 28.12.2005 року за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року інфляційні витрати і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 23 272 (двадцять три тисячі двісті сімдесят дві) гривень 59 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" сплачену суму судового збору в розмірі 2147,20 гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом для його перегляду і апеляційного оскарження, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання її до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Воловецький районний суд Закарпатської області.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", адреса місцезнаходження: 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2 оф.205, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Пелих О.О.