Справа № 147/664/23
Провадження № 2-о/147/11/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борейко О. Г. ,

із секретарем Прокопенко В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тростянець Гайсинського району Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, самостійного виховання та утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви посилався на те, що перебував з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.

Під час спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_3 , яка з народження проживає із ним, натомість матір дитини дочки не відвідує та не цікавиться її життям.

Зазначив, що оскільки дитина знаходиться на його одноособовому утриманні і вихованні у нього виникла необхідність щодо встановлення даного юридичного факту у зв`язку із необхідністю в подальшому оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, а також переміщення разом з дитиною без згоди матері, яка з дитиною не проживає.

Враховуючи те, що іншим шляхом не можливо підтвердити факт самостійного виховання дитини батьком, з посиланням на норми процесуального права просив встановити факт самостійного виховання та утримання батьком малолітньої дочки.

В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не прибула. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що не заперечує щодо задоволення заяви, оскільки їх спільна донька ОСОБА_3 дійсно проживає з батьком та перебуває на його утриманні.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються в тому числі справи про встановлення фактів, що має юридичне значення.

Глава 6 Розділу 4 ЦПК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року №15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, обов`язково повинно бути зазначено мету встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При цьому обов`язком суду при розгляді таких справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду №175/2317/16-ц від 02 жовтня 2019 року.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що встановлення даного факту необхідно йому з метою мати можливість одноосібно звертатись до державних та інших закладів і установ в інтересах дитини, мати право на одержання соціальної допомоги на дитину.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

В частині 3 статті 155 СК України (здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків) зазначено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 2 статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно ч. 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Судом, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Виконкомом Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 02.11.2017, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Батьки дитини у зареєстрованому шлюбі не перебувають.

Також в обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що дочка проживає разом із ним та перебуває на його повному утриманні, а також, що він самостійно її виховує, на підтвердження чого надано витяги з реєстру територіальної громади, акт №8 обстеження матеріально-побутових умов від 08.05.2023 (зі змісту якого випливає, що ОСОБА_1 належним чином виховує свою дочку ОСОБА_3 , 2017 року народження та створив всі умови для дитини), довідки Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області №98 від 05.05.2023 (згідно з якою малолітня дитина ОСОБА_3 , 2017 р.н. з 24.07.2018 і по даний час знаходиться на утриманні батька ОСОБА_1 , 1986 р.н.), №99 від 05.05.2023 (про склад сім`ї погосподарського номера за адресою АДРЕСА_1 ) та №101 від 05.05.2023 (згідно з якою ОСОБА_2 залишила свою дочку ОСОБА_3 , 2017 р. н. на виховання батькові ОСОБА_1 участі у вихованні не бере) (а.с. 8-13).

ОСОБА_2 зазначене не заперечувалось та визнано, що у свою чергу також підтверджує факт здійснення батьком самостійного виховання малолітньої дочки та перебування дитини на повному фінансовому утриманні батька.

Крім того згідно з довідкою лікаря ЗПСМ Віри Гаєвської №116 від 09.05.2023 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , здорова, на диспансерному обліку не знаходиться, за останні три місяці за медичною допомогою не зверталася. Довідка видана заявнику, що підтверджує, що саме батько виступає в інтересах дитини.

Враховуючи викладене суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із інтересів дитини вважає, що подана заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки іншим чином встановити факт, що батько дитини ОСОБА_1 самостійно виховує та повністю утримує дочку ОСОБА_3 , без участі матері, чинним законодавством не передбачено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2, 5, 10, 12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, самостійного виховання та утримання дитини задовольнити.

Встановити факт, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , самостійно виховує та утримує малолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ;

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя О. Г. Борейко