Справа № 145/87/23
Провадження № 22-ц/801/2547/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 рокуСправа № 145/87/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Литвина С.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08 листопада 2023 року, постановлену суддею Вінницького районного суду Вінницької області Васильєвою Т.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» про визнання незаконним наказу про звільнення та його скасування, поновлення на роботі, стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08 листопада 2023 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що вона постановлена судом з порушенням норм процесуального права, просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду.

В якості основного доводу скаржник посилалася на те, що суд першої інстанції припустився неповноти встановлення обставин справи та помилково залишив позов без розгляду, так як матеріали справи містять її заяви про розгляд справи без присутності позивача. Також судом не обґрунтовано, яким чином неявка позивача перешкоджала розгляду справи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена, однак до початку судового засідання 26.12.2023 на електронну адресу суду подала заяву про перенесення розгляду справи на інше число.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Згідно з частиною восьмою статті 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Заява ОСОБА_1 надійшла на електронну пошту суду в електронній формі без скріплення електронним цифровим підписом, а тому вважається такою, що не підписане особою, яка її подала.

У ч.4 ст. 183 ЦПК України закріплено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог ч.1 або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи те, що заява ОСОБА_1 не скріплена електронним цифровим підписом, тому відповідно до частини четвертої статті 183 ЦПК України вказана заява підлягає поверненню без розгляду особі, яка його подала.

Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги, визначені ст. 371 ЦПК України, зважаючи на неявку позивача, яка не перешкоджає апеляційному розгляду, а підстави для його відкладення відсутні, заслухавши думку представників відповідача, які заперечили щодо відкладення розгляду справи, вирішив розглянути справу у відсутність позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам ухвала суду не відповідає.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, тричі не з`явилася в судове засідання та жодного доказу про наявність в неї перешкод для цього суду не надавала. Надсилаючи до суду різні заяви ("сповіщення", "вимоги-заяви"), в тому числі про розгляд поданих заяв без її присутності, але не про розгляд справи по суті за її відсутності, та одночасно про зобов`язання щодо забезпечення їй вільного доступу до приміщення суду (а.с. 177 - 178), судом, враховуючи заявлені позовні вимоги, підстави їх заявлення та обґрунтування позовних вимог, було визнано обов`язковою участь позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, роз`яснено наслідки повторної неявки в судове засідання або неповідомлення про причини неявки та роз`яснено порядок ознайомлення з матеріалами справи. Також, вказано, що після отримання вказаних документів позивач двічі не з`явилася в судові засідання та жодного доказу наявності поважних причин її відсутності суду не надала та не обґрунтувала.

Однак з таким висновком колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, а також відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 223, 257 ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05.06.2020 у справі №910/16978/19 та від 16.10.2020 у справі №910/8816/19).

При цьому, саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Разом з тим, положення ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду (дана правова позиція міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі №910/16978/19).

Положення ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулася до Тиврівського районного суду Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення та виплату втраченого заробітку за час вимушеного прогулу.

В подальшому, у зв`язку із відводами суддів справу переданого до Вінницького районного суд Вінницької області.

Тобто, справа перебуває в провадженні суду протягом тривалого розгляду часу, судові засідання у справі призначалися неодноразово.

Підставою для залишення позовної заяви без розгляду слугувало те, що позивач належним чином повідомлена, явка якої в судове засідання визнана обов`язковою, повторно не з`явилася в судове засідання, причини неявки суду не повідомила.

Колегія суддів наголошує на тому, що суд першої інстанції не звернув увагу, що позивач в ході розгляду справи подала заяву про розгляд поточних документів та справи без присутності позивача (Т.1 а.с. 94).

Зазначене вказує на відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду за правилами п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Також, в матеріалах справи наявні заяви позивача про розгляд поданих заяв, зокрема і клопотання витребування доказів, які вона просила розглянути у її відсутність.

Суд не перевірив належним чином обставини справи та зважаючи на тривалий розгляд справи, не з`ясував чи не порушується право позивача на вирішення спору судом, упродовж розумного строку.

Водночас залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції не зазначив в чому полягає неможливість ухвалення рішення за відсутності позивача.

Так, в матеріалах справи наявна ухвала Вінницького районного суду Вінницької області від 15.09.2023, якою визнано обов`язковою явку в судове засідання позивача, проте суд ухвалюючи дану ухвалу не мотивував належним чином обов`язковість явки ОСОБА_1 в судове засідання та не зазначив, які саме пояснення необхідні відібрати від позивача.

Суд першої інстанції, не зазначивши обґрунтувань необхідності обов`язкової участі позивача у розгляді справи та за наявності заяв останньої про розгляд справи без її участі, дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду постановлена без додержання норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими, спростовують висновки суду та дають підстави вважати, що суд першої допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08 листопада 2023 року скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2023 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало