Справа №295/4666/23
У Х В А Л А

18.12.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря Кирийчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки нерухомого майна, що перебуває в спільній частковій власності, та припинення права спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . 01.09.2022 між ОСОБА_4 , який був співвласником 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 та користувачем житлової кімнати площею 13,0 кв. м, було укладено договір дарування зазначеної житлової кімнати, відповідно якого ОСОБА_4 подарував позивачу 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 . Між тим, рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 27.04.2021 було встановлено порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно якого виділено у користування ОСОБА_4 окрему житлову кімнату площею 13,0 кв. м, а іншу частину квартири - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Житлова кімната площею 13 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , є суміжною з належною позивачу квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Таким чином, та з метою здійснення можливості користування окремою кімнатою виникла необхідність виділення позивачу в натурі 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 у вигляді окремої кімнати шляхом утворення окремого входу. Користуватися вказаною 1/3 частиною квартири в такому стані, як на момент придбання, є неможливим, оскільки згідно вказаного рішення суду від 27.04.2021 у користуванні позивача перебуває лише окрема житлова кімната площею 13,0 кв. м, а іншу частину квартири в тому числі коридор, кухню, ванну та туалет виділено в користування відповідачам, які не дають можливості проходити через їх частину квартири та користуватися необхідними приміщеннями, в тому числі входом до кімнати із загального коридору.

Як зазначено в позовній заяві, для належної реалізації права власності у виді користування та розпорядження позивачем житловою кімнатою площею 13 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до чинного законодавства виникла необхідність виділу нерухомого майна в натурі з квартири, що знаходиться на першому поверсі будинку та є у спільній частковій власності відповідачів та позивача, з припиненням права спільної часткової власності позивача. Позивач неодноразово звертався до відповідачів із письмовою пропозицію обопільно звернутись до приватного нотаріуса з метою позасудового врегулювання порушеного питання, про укладення договору про виділ нерухомого майна в натурі, а саме спірної квартири, виділивши йому житлову кімнату площею 13,0 кв. м, яка складає 1/3 частину квартири, а відповідачам - кімнату площею 8,80 кв. м, кімнату - 15,60 кв. м, кухню - 7,90 кв. м, вбиральню, ванну кімнату - 3,2 кв. м, коридор - 4,90 кв. м, що складає 2/3 частини квартири, але відповідачами не було вжито жодних дій, спрямованих на мирне позасудове врегулювання порушеного питання.

Позивач вважає, що його права щодо вільного розпорядженням належним йому майном підлягають судовому захисту шляхом виділення в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності, тому просить: 1) провести розподіл квартири АДРЕСА_3 , відповідно до ідеальних часток та виділити йому в приватну власність в натурі 1/3 частки у квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , а саме окрему кімнату загальною площею 13 кв. м, та визнати її об`єктами нерухомого майна: квартира АДРЕСА_6 ; 2) припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 ; 3) виділити у спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 , що складається з кімнати площею 8,80 кв. м, кімнати площею 15,60 кв. м, кухні площею 7,90 кв. м, вбиральні, ванної кімнати площею 3,2 кв. м, коридору площею 4,90 кв. м.

22.09.2023 від позивача та відповідачів до суду надійшла заява про затвердження мирової угоди, а також мирова угода від 21.09.2023, укладена між сторонами з метою врегулювання спору, вони дійшли згоди:

1) виділити ОСОБА_1 в натурі, як окрему одиницю (1/1) окремий об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_7 , частку спільного майна, яка становить 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_3 ;

2) визнати за ОСОБА_1 право власності на виділену в натурі 1/3 частку: а саме квартиру АДРЕСА_6 , що складається з окремої кімнати загальною площею 13 кв. м;

3) припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 ;

4) виділити в спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 , що складається з кімнати площею 8,80 кв. м, кімнати площею 60 кв. м, кухні площею 7,90 кв. м, вбиральні, ванної кімнати площею 3,2 кв. м, коридору площею 4,90 кв. м.

У заяві також просять також закрити провадження в справі. Наслідки закриття провадження у справі, передбачені ст. 207 ЦПК України їм роз`яснені і зрозумілі. Мирова угода підписана сторонами.

Представник позивача - адвокат Сіра А.В. у судовому засіданні просила затвердити мирову угоду.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Якухно О.М. у судовому засіданні підтримав заяву про затвердження мирової угоди.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив.

Суд, заслухавши представників сторін, оглянувши матеріали справи, вважає, що мирова угода не підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. ч. 1 - 4 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови,що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи необмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.

За своєю правовою природою мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами та є завершенням судового провадження.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

Частиною 3 ст. 208 ЦПК України передбачено, що у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Частина перша статті 364 ЦК України визначає право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення таких робіт та розрахунок часток визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом МЖКГ України від 18 червня 2007 року № 55.

Більш того, ч. 4 ст. 364 ЦК України передбачено, що договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, можливість проведення виділу або поділу в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності (за домовленістю сторін), закон пов`язує з можливістю співвласників у оформленні письмового і нотаріально посвідченого договору.

Проте позивачем не надано доказів відмови нотаріуса в посвідченні договору про виділ частки з нерухомого майна.

Умови мирової угоди повинні нести зобов`язальний характер для сторін, оскільки ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом. Проте таких умов мирова угода не містить, а натомість у них зазначені умови щодо виділу позивачу квартири АДРЕСА_6 , якої юридично як об`єкту нерухомого майна не існує та право власності на неї не зареєстровано, а також спірною в даній справі є квартира АДРЕСА_3 , яка належить на праві спільної часткової власності сторонам у справі. При цьому необхідно відмітити, що суд не має повноважень на присвоєння адрес нерухомому майну.

Таким чином, викладені в мировій угоді умови в частині виділення ОСОБА_1 у натурі, як окрему одиницю (1/1) окремий об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_7 частку спільного майна, яка становить 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_3 , виходять за межі правового поля та суперечать закону.

За наведених обставини та, враховуючи те, що виділ частки квартири та поділ квартири на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними державними будівельними нормами, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про затвердження мирової угоди, оскільки вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства, така угода не відповідає закону, а правовідносини, які сторони бажають врегулювати мировою угодою, регулюються законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Керуючись ст. ст. 207, 258, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в затвердженні мирової угоди від 21.09.2023, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки нерухомого майна, що перебуває в спільній частковій власності, та припинення права спільної часткової власності.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 22.12.2023.

Суддя Л.М.Семенцова