2-252/06
4-с/465/52/23
У Х В А Л А

судового засідання

19.12.2023 року м.Львів

Франківський районний суд міста Львова в складі :

головуючого судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря - Кондрашин В.Р.

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2

представника суб`єкту оскарження ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові незаконними та зобов`язати Франківський відділ державної виконавчої служби у місті ЛьвовіЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що 24.03.2023 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова задоволено її клопотання та скасовано заходи забезпечення позову, які були накладені ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова від 07.12.2005 року по справі №2-252/06 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , з участю третіх осіб: ЛКП «Сонячне», відділу у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Франківського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівської області про визнання права на користування житловою площею, а саме скасовано заборону відділу приватизації Франківської рай адміністрації м.Львова проводити приватизацію та видавати свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на квартиру; Львівському бюро технічної та експертної оцінки заборону проводити реєстрацію права власності на спірну квартиру та видавати довідки та заборону Першій Львівській нотаріальній конторі видавати довідки про відсутність заборони та арешту, та оформляти будь-які договори на спірну квартиру .

Із ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 24.03.2023р. та уточненою ухвалою Франківського районного суду м.Львова 07.07.2023р. вона звернулася у Франківський відділ державної виконавчої служби у м.Львові з метою зняття арешту.

Як її стало відомо, державний виконавець Парфенюк О.В. сам наклав арешт на нерухоме майно, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2005р. та вийшов за межі своїх повноважень при накладені арешту на нерухоме майно, так як в ухвалі Франківського районного суду м.Львова від 07.12.2005 року по справі №2-252/06 таких заходів не було передбачено.

Вона отримала відповіді на її звернення до виконавчої служби від 02.08.2023р. та повторну від 29.08.2023р. у яких вказано, що на даний час не збережено матеріали виконавчого провадження і в ухвалі Франківського районного суду м.Львова від 24.03.2023р., № 2-252/06 не вказано про припинення обтяження № 3226852. накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н, 23.12.2005р.

Після чого, вона звернулася із заявою до начальника Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові про зняття арешту, пред`явила постанову та ухвали Франківського районного суду м.Львова та зазначила, що судом арешт не було накладено, а безпосередньо державним виконавцем Парфенюком О.В., однак її в черговий раз відмовлено у знятті арешту та рекомендовано звернутися до суду.

10.10.2023р. Франківським районним судом м.Львова розглянуто її клопотання про скасування заходів забезпечення позову, де у задоволені якого відмовлено. Після отримання ухвали Франківського районного суду м.Львова від 10.10.2023р., її стало відомо, що вона можу в порядку ст.447 ЦПК України оскаржити дії державної виконавчої служби.

Таким чином вважає, що через накладений арешт на нерухоме майно, вона не можу прийняти спадок після смерті своєї матері. З метою захисту порушеного права, вона змушена звертатися до суду із скаргою на дії Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові.

У судовому засіданні скаржника та представник скаржника скаргу підтримали з підстав, викладених у ній та просять скаргу задовольнити.

Представник Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судовому засіданні в частині вимог скарги щодо зняття арешту з майна просить прийняти рішення на розсуд суду. Щодо іншої вимоги скарги заперечує, оскільки державним виконавцем чи іншої особою невчинялось жодних дій, які свідчать про незаконність дій Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Просить відмовити в цій частині даної скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, представника скаржника та представника суб`єкту оскарження, дослідивши матеріали справи та скарги, в їх сукупної, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що слід скаргу задоволити частково, з наступних підстав.

Статтями 447, 448 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та

Як установлено судом, що 07.12.2005 року ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова в порядку забезпечення позову по вказаній справі було заборонено відділу приватизації Франківської рай адміністрації м.Львова проводити приватизацію та видавати свідоцтво про право власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 ; Львівському бюро технічної та експертної оцінки заборонено проводити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 та видавати довідки та заборонити Першій Львівській нотаріальній конторі видавати довідки про відсутність заборони та арешту та оформляти будь-які договори на квартиру АДРЕСА_1 .

Реєстрація заборони відчуження спірної квартири була здійснена держаним виконавцем ДВС у Франківському районі м. Львова ОСОБА_7 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №б/н від 23.12.2005 року, про що внесено запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - тип обтяження «арешт нерухомого майна», реєстраційний номер обтяження 3226852.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала, або змінились обставини, що зумовили його застосування.

24.03.2023 року ухвалою суду скасовано заходи забезпечення позову, які були накладені ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова від 07.12.2005 року по справі №2-252/06 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , з участю третіх осіб: ЛКП «Сонячне», відділу у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Франківського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівської області про визнання права на користування житловою площею, а саме скасувано заборону відділу приватизації Франківської рай адміністрації м.Львова проводити приватизацію та видавати свідоцтво про право власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 ; Львівському бюро технічної та експертної оцінки заборону проводити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 та видавати довідки та заборону Першій Львівській нотаріальній конторі видавати довідки про відсутність заборони та арешту та оформляти будь-які договори на квартиру АДРЕСА_1 .

07.07.2023 року ухвалою суду в ухвалі Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2023 року про скасування заходів забезпечення позову - виправлено описку, а саме номер судової справи, з №2-252/06 на №2-8410/05.

Згідно з п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили (ст. 27 Закону України від 01.07.2004 р. № 1952-IV).

Відповідно до п. 6 ч. 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з п. 16 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, у разі, якщо судом скасовано заходи забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням.

Згідно ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судового рішення про зняття арешту з майна арешт такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Так, 11.05.2023 року, 18.07.2023 року та 23.08.2023 року скаржником було подано заяви Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому містилась вимога про зняття арешту з нерухомого майна та долучено засвідчені судом ухвали Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2023 року про скасування заходів забезпечення позову з врахуванням ухвали Франківського районного суду м. Львова про виправлення описки від 07.07.2023 року.

В силу положень ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2023 року з врахуванням ухвали про виправлення описки від 07.07.2023 року, які набрали законної сили, є підставою для здійснення відповідними державними органами, які виконували ухвалу про забезпечення позову у даній цивільній справі, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

У відповіді на дані заяви вих.№67236 від 02.08.2023 року начальник відділу Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вказав, що зв`язку із знищенням виконавчого провадження в межах якого накладено обтяження №3226852 арешт з майна може бути знятий лише на підставі рішення суду.

У відповіді на дану заяви вих.№76312 від 20.08.2023 року вказав, що зв`язку із знищенням виконавчого провадження в межах якого накладено обтяження №3226852 та у зв`язку із тим, що в ухвалі №2-252/06 від 24.03.2023 виданій Франківським районним судом м.Львова не вказано про зняття обтяження №3226852, накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №б/н від 23.12.2005 року у відділ відсутні правові підстави для зняття арешту, а відтак арешт з майна може бути знятий на підставі рішення суду.

Крім цього, ОСОБА_1 звернулась 04.09.2023 року до суду із клопотання, в якому просила задоволити клопотанням про припинення обтяження №3226852, накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н, від 23.12.2005 року, зняти арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 . Однак ухвалою суду від 10.10.2023 року відмовлено у задоволенні такого клопотання з підстав наведених у такій ухвалі.

Таким чином суб`єкт оскарження не виконав вимоги ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» та не вчинив дії по зняттю арешту з майна згідно ухвали Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2023 року про скасування заходів забезпечення позову з врахуванням ухвали Франківського районного суду м. Львова про виправлення описки від 07.07.2023 року.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ч. 1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Також суд звертає увагу, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно скаржника, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №204/2494/20 від 28 жовтня 2020 року.

Згідно положень статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вище зазначене, та враховуючи що арешт на теперішній час не знятий, а також те, що своєю бездіяльністю Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції порушив право ОСОБА_1 вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною її на праві власності майном, то суд вважає скаргу слід частково задоволити та за доцільне визнати неправомірною бездіяльність Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що полягає у невиконанні ухвали Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2023 року про скасування заходів забезпечення позову з врахуванням ухвали Франківського районного суду м. Львова про виправлення описки від 07.07.2023 року та зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майнана підставі ухвали Франківського районного суду м. Львова скасування заходів забезпечення позову від 24.03.2023 року з врахуванням ухвали Франківського районного суду м. Львова про виправлення описки від 07.07.2023 року, в тому числі обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №б/н від 23.12.2005 року, номер обтяження 3226852.

Керуючись ст.ст. 258-261, 450, 451, 452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що полягає у невиконанні ухвали Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2023 року про скасування заходів забезпечення позову з врахуванням ухвали Франківського районного суду м. Львова про виправлення описки від 07.07.2023 року.

Зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майнана підставі ухвали Франківського районного суду м. Львова скасування заходів забезпечення позову від 24.03.2023 року з врахуванням ухвали Франківського районного суду м. Львова про виправлення описки від 07.07.2023 року, в тому числі обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №б/н від 23.12.2005 року, номер обтяження 3226852.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 25.12.2023 року.

Суддя Мартинишин М.О.