Справа № 522/2849/23
Провадження № 2/522/3045/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі судового засіданні Прусс О.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Обслуговуючого кооперативу «Граф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ОК «Граф» звернувся до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 21169, 03 грн., три відсотки річних у розмірі 2421,96 грн, інфляційні витрати у розмірі 1164, 01 грн., судові витрати 2 481 грн. судовий збір та 5 000 грн. витрати на правничу допомогу.

ОК «Граф» звернення до суду з цим позовом обґрунтовує тим, що 20.11.2020 ОК «Граф» та ОСББ «Граф» уклали договір про надання послуг з управління та обслуговування багатоквартирним будинком що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що станом на 01.09.2021 виникла велика заборгованість за надані послуги перед ОК «Граф», 10.09.2021 розірвано договір від 20.11.2020.

Власником квартири АДРЕСА_2 в цьому будинку є ОСОБА_1

ОК «Граф» затверджував протягом 2020-2021 року розмір загальнообов`язкових членських внесків та платежів на обслуговування для утримання будинку та прибудинкової території (внесок УБПТ, охорона ЗМБ, вивезення побутових відходів, електропостачання, х/водопостачання та водовідведення, внесок на УБПТ паркомісце).

Власник квартири свої зобов`язання не виконував належним чином, внаслідок чого за період з 01.11.2019 по 31.08.2021 виникла заборгованість в розмірі 21169, 03 грн., три відсотки річних у розмірі 2421,96 грн, інфляційні витрати у розмірі 1164, 01 грн.

Представник відповідача адвокат Заяць в своїх поясненнях проти позову заперечував повністю. Вказував, що договір між ним та ОК "Граф" не укладався, тому він немає жодних обов`язків перед ОК "Граф".

Позивач не надав рішення співвласників багатоквартирного будинку про обрання форми договору (індивідуальний, колективний чи з споживачем) з ОК "Граф" на отримання комунальної послуги.

Акт прийому-передачі будинку, договір з ТОВ «Ханбер», з ОСББ «Граф» не є договором про надання послуг з управління будинком, тому не є обов`язковим для ОСОБА_1 .

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

28.10.2019 створено ОК «Граф», який є неприбутковою організацією. Видами діяльності є: підвищення життєвого рівня членів та асоційованих членів кооперативу, захист їх майнових інтересів і соціальних потреб; належне утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення сприяння членам та асоційованим членам кооперативу в отриманні комунальних послуг належної якості та обґрунтованими цінами та виконання ними своїх завдань, пов`язаних із діяльністю кооперативу.

01.11.2019 ТОВ «Ханбер» на підставі акту-прийому передачі житлового комплексу з балансу на баланс (в управління) передало на баланс ОК «Граф» багатоквартирний житловий будинок на АДРЕСА_1 .

14.07.2020 створено ОСББ «Граф».

Після створення ОСББ «Граф» багатоквартирний будинок на АДРЕСА_1 передано на баланс ОСББ «Граф».

На підставі договору доручення ТОВ «Ханбер» від 20.10.2020 ТОВ «Ханбер» (довіритель) передав ОК «Граф» (повірений) повноваження щодо збору коштів від фізичних або юридичних осіб (мешканців, користувачів) для забезпечення життєдіяльності будинку, а також для відшкодування витрат ТОВ «Ханбер» за комунальні послуги.

20.11.2020 ОСББ «Граф» та ОК «Граф» та уклали між собою договір про надання послуг з управління будинку на АДРЕСА_1 . Предметом договору є діяльність, спрямована на обслуговування будинку за яким довіритель доручає, а повіреній приймає в обслуговування будинку та зобов`язання здійснювати комплекс дій від імені довірителя за його рахунок та у відповідності до його вказівок.

Повірений здійснює збір коштів від фізичних та юридичних осіб (мешканців, користувачів) для забезпечення життєдіяльності будинку, відшкодування витрат довірителю на комунальні послуги електроенергії, водопостачання та постачання, технічного обслуговування ліфтів, витрат на опалення, перевірку приладів, інших послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності будинку, понесених довірителем до моменту укладання прямих договорів з постачальниками комунальних послуг та повіреним.

З моменту укладання Договору від 20.11.2020 відповідно до п. 8 Управитель ОК «Граф» набув право вимагати від співвласників оплату наданої Послуги в порядку, розмірі, внеску на утримання багатоквартирного житлового будинку та у строки, встановлені рішенням Управителя.

У свою чергу кожен із співвласників зобов`язаний своєчасно сплачувати Управителю надані Послуги в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим Договором. (п. 7). ОСББ «Граф» має право одержувати від Управителя ОК «Граф» своєчасно та належної якості послуги умовами цього договору (п.5).

Для утримання будинку та прибудинкової території ОК «Граф» затвердив розмір загальнообов`язкових членських внесків та платежів протоколами від 06.10.2020, 01.11.2020, 03.12.2020, 05.01.2021, 03.02.2021, 04.03.2021, 05.03.2021, 06.04.2021, 04.05.2021, 04.04.2021.

У зв`язку з тим, що станом на 01.09.2021 заборгованість мешканців за надані послуги по будинку перед ОК «Граф» становила 2 330 694,68 грн., 10.09.2021 розірвано договір про надання послуг між ОК «Граф» та ОСББ «Граф» від 20.11.2020.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .

Згідно з розрахунком ОК «Граф» заборгованість ОСОБА_1 з сплати житлово-комунальних послуг (внесок на УБПТ, охорона ЗМБ, вивезення сміття, електроенергія, водопостачання та водовідведення, внесок на УБПТ паркомісце) за період з 01 листопада 2019 по 31 серпня 2021 року становить 21 169,03 грн.

На суму боргу 21 169,03 грн. грн. ОК «Граф» нараховано 3 відсотки річних 1 164,01 грн, інфляційні витрати у розмірі 2 421,96 грн.

Висновки суду.

Предметом позову є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з власника квартири в багатоквартирному житловому будинку.

Спірним є період з 01 листопада 2019 по 31 серпня 2021.

Споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач, тобто фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги або юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги (п. 6, 9, 13 ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Однак, відсутність такого договору не позбавляє споживачів зобов`язання сплачувати за спожиті послуги, оскільки такі зобов`язання у них виникають на підставі статей 11, 509, 526 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалювання, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», внаслідок фактичного споживання цих послуг, і є обов`язковими для виконання.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13 споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

За загальним правилом - власність зобов`язує. Тобто, тягар утримання майна покладається на власника.

Також посилання відповідача на недотримання порядку укладення рішенням зборів співвласників (кооперативу) відповідних договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, суд до уваги в спори про стягнення заборгованості не бере, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду 13.10.2020 в постанові у справі № 683/351/16-ц не підвідомче судам загальною юрисдикції та має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Щодо повноважень позивача на надання послуг з обслуговування житлового будинку.

28.10.2019 створено ОК «Граф».

01.11.2019 ТОВ «Ханбер» на підставі акту-прийому передачі житлового комплексу з балансу на баланс (в управління) передав на баланс ОК «Граф» багатоквартирний житловий будинок на АДРЕСА_1 .

14.07.2020 створено ОСББ «Граф».

Після створення ОСББ «Граф» багатоквартирний будинок на АДРЕСА_1 передано на баланс ОСББ «Граф».

На підставі договору доручення від 20.10.2020 ТОВ «Ханбер» (довіритель) передав ОК «Граф» (повірений) повноваження щодо збору коштів від фізичних або юридичних осіб (мешканців, користувачів) для забезпечення життєдіяльності будинку, а також для відшкодування витрат ТОВ «Ханбер» за комунальні послуги.

20.11.2020 ОСББ «Граф» та ОК «Граф» (Управитель) уклали між собою договір про надання послуг з управління будинку на АДРЕСА_1 . Предметом договору є діяльність, спрямована на обслуговування будинку за яким довіритель доручає, а повіреній приймає в обслуговування будинку та зобов`язання здійснювати комплекс дій від імені довірителя за його рахунок та у відповідності до його вказівок. Повірений здійснює збір коштів від фізичних та юридичних осіб (мешканців, користувачів) для забезпечення життєдіяльності будинку, відшкодування витрат довірителю на комунальні послуги електроенергії, водопостачання та постачання, технічного обслуговування ліфтів, витрат на опалення, перевірку приладів, інших послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності будинку, понесених довірителем до моменту укладання прямих договорів з постачальниками комунальних послуг та повіреним.

З моменту укладання Договору від 20.11.2020 відповідно до п. 8 Управитель ОК «Граф» набув право вимагати від співвласників оплату наданої Послуги в порядку, розмірі, внеску на утримання багатоквартирного житлового будинку та у строки, встановлені рішенням Управителя. У свою чергу кожен із співвласників зобов`язаний своєчасно сплачувати Управителю надані Послуги в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим Договором. (п. 7). ОСББ «Граф» має право одержувати від Управителя ОК «Граф» своєчасно та належної якості послуги умовами цього договору (п.5).

Для утримання будинку та прибудинкової території ОК «Граф» затвердив розмір загальнообов`язкових членських внесків та платежів протоколами від 06.10.2020, 01.11.2020, 03.12.2020, 05.01.2021, 03.02.2021, 04.03.2021, 05.03.2021, 06.04.2021, 04.05.2021, 04.04.2021.

10.09.2021 розірвано договір від 20.11.2020 про надання послуг між ОСББ «Граф» та ОК «Граф».

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про наявність у позивача договірних повноважень, як управителя будинку, на обслуговування будинку та стягнення коштів з отримувачів комунальних послуг (власників квартир) після укладення договору 20.11.2020 й до його розірвання (в межах спірного періоду це з 01.05.2021 до 31.08.2021).

Відповідно до положень ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розрахунковим періодом є календарний місяць.

Доводи відповідача, що визначення розміру боргу необхідно провести акт взаєморозрахунків за надані житлово-комунальні послуги, суд вважає безпідставним.

Так, в постанові від 04.12.2019 Верховний Суд у справі №916/1727/17 в черговий раз підтвердив, що акти звірки взаємних розрахунків, підписані уповноваженою особою відповідача (боржника) є доказами, що свідчать про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем боргу. У постанові від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17 та від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 викладено правову позицію, згідно з якою відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Отже, такий акт є належним доказом лише визнання відповідачем боргу, та не є підтвердженням суми боргу взагалі у тому випадку, якщо цей борг оспорюється.

За приписами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Передбачена в п.10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.03.2018 у справі №401/710/15-ц.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 30.01.2019 в справі № 922/175/18).

Позивачем нараховано на суму боргу у розмірі розмірі 21169, 03 грн., три відсотки річних у розмірі 2421,96 грн, інфляційні витрати у розмірі 1164, 01 грн.

В той же час, Постановою КМУ від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нараховувати та стягувати неустойку (штрафи, пеню), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припиняти/зупиняти надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі.

Торгова-промислова палата України засвідчила форс-мажорною обставиною військову агресію РФ проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022 (лист від 28.02.2022).

Цим документом підтверджується, що війна є форс-мажором, тобто обставиною непереборної сили, яка звільняє особу від відповідальності у випадку несплати чи несвоєчасної сплати за комунальні послуги.

Разом з тим, воєнний стан не звільняє громадян України від сплати за комунальні послуги, однак пеня та штрафи не нараховуватимуться. У разі несплати або оплати не в повному обсязі відключення комунальної послуги забороняється.

Позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних здійснено за інший період - з 01.11.2019 по 31.08.2021.

З огляду на те, що позивачем розрахунок інфляційних втрат, 3% річних здійснено за період до 31.08.2021, суд дійшов висновку про правомірність його нарахування, які підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується пропорційно розміру задоволених вимог, що з урахуванням сумі сплаченого позивачем судового збору становить 2681 грн.

Оскільки витрати на правову допомогу також належать до судових витрат, такі у разі часткового задоволення позову також покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесених позивачем витрат надано договір про надання правничої допомоги від 30.06.2022, укладений між адвокатом Кротовим І.О. та ОК «Граф», акт приймання-передачі наданих послуг до договору від 30.06.2022 про надання правничої допомоги від 03.12.2022, платіжну інструкцію № 68 від 05.06.2023 року, про оплату правничої допомоги в розмірі 5 000 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд дійшов висновку, що у зв`язку з тим справа не є складною то З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на Відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, в розмірі 1500 грн.

Керуючись ст. ст. 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-353 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Граф» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Граф», заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 21 169,03 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Обслуговуючого кооперативу «Граф» три відсотки річних у розмірі 1 164,01 грн., інфляційні витрати у розмірі 2 421,96 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Граф» судові витрати 4184 грн., з яких 2684 грн. судовий збір та 1500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Свячена Ю.Б.