Справа № 495/9199/23
Номер провадження 2/495/4320/2023
20 грудня 2023 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Анісімової Н.Д.,
при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, суд
У вересні 2023 року ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання їх спільного сина з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.11.2014 року між мною позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис за № 252.
Від шлюбу в позивача з відповідачем народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
21 травня 2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено рішення за позовом ОСОБА_2 /відповідача/ про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на користь ОСОБА_2 /відповідача/ на утримання неповнолітнього сина у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 15 березня 2018 року до досягнення дитиною - ОСОБА_3 повноліття.
25 жовтня 2018 року за позовом ОСОБА_2 відповідача/ було винесено рішення Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про зміну способу стягнення аліментів, які були визначені рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.05.2018 року по цивільній справі № 495/2521/18 та визначено спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття,
Починаючи з 2018 року та по сьогоднішній день позивач своєчасно сплачував аліменти на користь ОСОБА_2 /відповідача/ на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 . Дані аліменти автоматично стягувались з офіційної заробітної плати, так як позивач офіційно працевлаштований та несе військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні в/ч НОМЕР_2 Державної прикордонної служби м. Білгород-Дністровський.
23 лютого 2021 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_3 в позивача з ОСОБА_5 народилась донька - ОСОБА_6 .
Але позивач також має обов`язок щодо утримання своєї другої дитини - ОСОБА_6 . Нинішня дружина позивача ОСОБА_5 офіційно перебуває у відпустці по догляду за дитиною та немає ніякого заробітку.
У зв`язку з не порушенням інтересів та балансу між захистом прав двох своїх неповнолітніх дітей, позивач звернувся до суду з даним позовом.
При подачі позову позивач посилається на ту обставину, що в нього після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 народилась ще одна дитина донька - ОСОБА_6 .
Вважає, що у нього, як платника аліментів, змінилися умови, визначені ч. 1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме: змінився майновий, сімейний стан, у порівнянні з його сімейним станом на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , оскільки на його утриманні перебуває малолітня дитина від другого шлюбу та дружина, що є підставою для зменшення розміру аліментів.
Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітньої дитини, на його думку, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.09.2023 року провадження по справі було відкрито, розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання позивач не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома, відзиву чи клопотань до суду не надходило.
Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи зазначене, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог із аперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Так судом встановлено, що 01.11.2014 року між ОСОБА_1 /позивачем/ та ОСОБА_2 /відповідачем/, був зареєстрований шлюб.
Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .
Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.05.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.03.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.10.2018 року було змінено спосіб стягнення аліментів та визначено стягувати з позивача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу).

23.02.2021 року між мною позивачем та ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданий Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), актовий запис № 9. А ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народилася дитина ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , видане 08.03.2022 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), актовий запис № 38.

Нинішня дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2ст. 182 СК України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що після ухвалення первісного рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання сина, у позивача народилася друга дитина ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття.

Згідно частини другої ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що матеріальне становище позивача змінилося, внаслідок народження доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зумовило збільшення витрат на утримання дитини. Таким чином з огляду на вище викладені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.10.2018 року.

Згідно ст. 16 ЦК України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, суд вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Зменшення розміру аліментів до 1/6 частини заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на думку суду є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дитини, аналогічна позиція висвітлена у рішенні Європейського суду з прав людини «Хант проти України», в якому суд зазначив про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Однак при цьому особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати інтереси батьків.

17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 5, 10-13, 81, 83, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: невідомий, адреса: АДРЕСА_2 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі виконавчого листа по справі 495/2521/18 з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: невідомий, адреса: АДРЕСА_2 ) на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, тобто до 18.08.2034 року

Заочне рішення може бути переглянуте Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.Д.Анісімова