Номер провадження: 22-ц/813/7715/23
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Одеської міської ради

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року

у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою,

встановив:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2023 року вказану вище позовну заяву ОМР залишено без руху з підстав недотримання позивачем вимог ч. 4 ст. 175 ЦПК України, зокрема, у зв`язку з несплатою судового збору та надано 10-ти денний строк для усунення недоліків.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року позовну заяву Одеської міської ради на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України повернуто позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОМР звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції та вирішити питання щодо сплаченого скаржником судового збору.

За доводами апеляційної скарги висновок суду про наявність підстав для повернення позовної заяви з огляду на не виконання позивачем вимог ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2023 року про залишення позову без руху є помилковим, оскільки органи місцевого самоврядування підлягають звільненню від сплати судового збору за подання заяви про визнання спадщини відумерлою, як у порядку окремого так і позовного проваджень.

Правом на відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

У відповідності до приписів ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про повернення позовної заяви, право на апеляційне оскарження якої регламентовано п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розгляд справи в апеляційному порядку здійснюється у письмовому провадженні за матеріалами, що містяться у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Повертаючи позовну заяву, ОМР суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у визначений судом строк не усунені недоліки позовної заяви, а саме не сплачено судовий збір у визначеному законом розмірі.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 08 серпня 2023 року Одеська міська рада звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Перевіривши відповідність позовної заяви ОМР вимогам ст.ст 175, 177 ЦПК України суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху та зазначив в ухвалі від 10 серпня 2023 року про недотриманням позивачем вимог ч.4 ст. 175 ЦПК України, а саме, що до позову не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

17 серпня 2023 року до канцелярії суду представником позивача було надано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій він зазначив, що відповідно до ч.2 ст. 174 ЦПК в розумінні процесуального законодавства позовна заява, також є заявою, а тому позивач звільнений від сплати судового збору за подання заяви про визнання спадщини відумерлою як в порядку окремого провадження так і позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року позовну заяву Одеської міської ради повернуто позивачу, з підстав невиконання позивачем вимог ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2023 року.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги ОМР слушними з огляду на таке.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дії суду, як особливого суб`єкта владних повноважень, регламентовані процесуальним кодексом, дискреція на обрання варіантів дій судом має бути прямо передбачена в процесуальному законі.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 175 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

При цьому в позовній заяві на виконання вимог ст. 175 ЦПК України зазначено, що позивач у даній справі звільнений від сплати судового збору з підстав, передбачених п. 15 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Так, відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються органи місцевого самоврядування - за подання заяви про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява: відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Таким чином, в розумінні процесуального законодавства позовна заява також є заявою.

Також, попри протилежні висновки суду першої інстанції, чинне законодавство не містить вказівок щодо звільнення органів місцевого самоврядування від сплати судового збору виключно у випадку звернення до суду у порядку окремого провадження.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2023 року у справі № 523/3957/23 було залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, оскільки встановлення такого було необхідне заявнику для вирішення питання про прийняття спадщини, до складу якої входить нерухоме майно, право на яке відповідно до вимог ст. 1277 ЦК України зобов`язана заявити Одеська міська рада.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Наведене унеможливлює звернення ОМР до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження, тож звернення до суду порядку позовного провадження є наслідком дій відповідача та реалізації позивачем власних дискреційних повноважень, як органу місцевого самоврядування.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви ОМР з вказаних вище підстав, що колегія суддів вважає є надмірним формалізмом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

Право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто Формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі «De Geouffre de la Pradellev. France»).

Отже висновок суду про повернення позовної заяви ОМР з вказаних вище підстав є помилковим.

Підсумовуючи наведене колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судовий збір підлягає відшкодуванню за наслідками розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року скасувати, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

О.Ю. Карташова