КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 358/904/22

11 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Смолко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Чайки Ольги Вікторівни на рішення Богуславського районного суду Київської області від 14 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Романенко К.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

07 жовтня 2022 року ОСОБА_3 звернулася до Богуславського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.08.2021 року. У 2015 році ОСОБА_4 склала заповіт, про існування якого вона не знала ні до смерті ОСОБА_4 , ні після смерті спадкодавця. 28.09.2022 року їй зателефонувала державний нотаріус Богуславської державної нотаріальної контори Полковнікова Т.А. і запросила до нотаріальної контори, де вона дізналася, що ОСОБА_4 заповіла їй квартиру під номером АДРЕСА_1 . Вказаний факт підтверджується копією заповіту від 22.04.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-270. Вказує на те, що державний нотаріус Полковнікова Т.А. листом від 28.09.2022 №01-16/409 повідомила її ( ОСОБА_3 ), що із заявами про прийняття спадщини також звернулися відповідачі, яким ОСОБА_4 заповіла інше своє майно.

Відтак, вважає, що вона пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 14 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено.

Визначено ОСОБА_3 додатковий строк у два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 17 жовтня 2023 року представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвокат Чайка Ольга Вікторівна подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Богуславського районного суду Київської області від 14 вересня 2023 року, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права, судом неповно з`ясовані обставин справи.

Вказує на те, що померла ОСОБА_4 за життя власної сім`ї не мала, а її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли задовго до смерті ОСОБА_4 , тому найближчими кровними родичами у неї були її брат ОСОБА_7 та сестра ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, а тому на момент смерті ОСОБА_4 першочергове право на спадкування за законом після її смерті мала саме позивачка ОСОБА_3 , як спадкоємиця другої черги (у зв`язку з відсутністю спадкоємців першої черги). Позивачка не була зареєстрована за однісю адресою із померлою, а тому вона мала в установлений законом шестимісячний строк звернутись в нотаріальні органи із заявою про прийняття спадщини за законом, однак не скористалась таким правом.

Посилається на те, що допитана в якості свідка ОСОБА_2 , повідомила суду, що з 2010 року спадкодавець проживала в с. Ісайки, неподалік від ОСОБА_3 , відносини між сестрами були дружніми, спадкодавець завжди допомагала своїй сестрі. У травні 2021 року в селі Ісайки були проводи, на яких зібралася вся сім`я. На той час стан здоров`я ОСОБА_4 погіршився, і тому вона повідомила родичів про те, що на випалок її смерті є заповіт. Хоча сам заповіт не показувала.

Крім того, ОСОБА_2 повідомила суд першої інстанції про те, що державний нотаріус телефонувала їй на початку лютого 2022 року та повідомила про наявність заповіту. Після чого, 08 лютого 2022 року вона звернулася до Богуславської державної нотаріальної контори, де написала заяву про прийняття спадщини за заповітом. Крім того, нотаріус повідомляла її про те що є інші спадкоємці за заповітом, яких вона також повідомила.

Таким чином, 10 лютому 2022 року закінчився шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 отримала у державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори довідку про коло спадкоємців, що звернулися із заявами про прийняття спадщини, та постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/81, яка наявна в матеріалах справи. Крім того, 18 лютого 2022 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори було видано ОСОБА_1 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/103, яка також наявна у матеріалах справи.

Тобто, навіть за умови відсутності заповіту на користь ОСОБА_3 саме вона мала пріоритетне право на спадкування за законом, факт чого мала усвідомлювати. В позовній заяві позивач зазначає єдину причину пропуску шестимісячного строку, а саме незнання нею про існування заповіту, однак такі твердження, як вже зазначалось вище, не відповідають дійсності.

Вказує на те, що законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Позивач є сестрою померлої, відтак, незалежно наявності заповіту на її ім`я, вона, у випадку наявності бажання прийняти спадщину у визнасений законом строк, мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом.

Однак, вона не вчинила відповідних дій, на відміну від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Згідно, довідки про коло спадкоємців, виданої нотаріусом Богуславської районної нотаріальної контори 11.02.2022 року за № 02-14/81, спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Враховуючи, що ОСОБА_3 , яка була обізнана про свої права й обов`язки як спадкоємиця, у встановлений законодавством строк не звернулась до нотаріальної контори, тому вважає прийняте рішення про задоволення її позовних вимог таким, що суперечить нормам чинного спадкового законодавства.

07 грудня 2023 року від представника позивача ОСОБА_3 адвоката Сімутіна Романа Вікторовича до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначає, що судом першої інстанції на підставі належних доказів було встановлено, що позивачу стало відомо про існування заповіту лише з повідомлення нотаріуса 28 вересня 2022 року. Беззаперечних доказів зворотного стороною відповідачів не надано та матеріали справи не містять. Натомість навпаки, факт того, що позивачці стало відомо про існування заповіту лише з повідомлення нотаріуса 28 вересня 2022 року, підтверджено показаннями ОСОБА_3 .

Вказує, що не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що позивачка ОСОБА_3 начебто не надала доказів, а тому й не довела факт того, що нотаріус повідомила її про відкриття спадщини саме ІНФОРМАЦІЯ_4 , а не на початку лютого 2022 року, як іншого спадкоємця ОСОБА_2 .

Звертає увагу, що судом першої інстанції в підготовчому засіданні було витребувано матеріали спадкової справи у яких були відсутні будь-які докази того, що державний нотаріус Богуславської державної районної нотаріальної контори виконав свій обов`язок та роз`яснив позивачці ОСОБА_3 право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини. Фактично невиконання нотаріусом свого обов`язку і призвело до пропуску ОСОБА_3 встановленого законом шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Вважає, що посилання в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду справи №№ 711/5488/18,645/5049/17 та 358/564/18 є необґрунтованими, оскільки обставини у зазначених справах не є подібними до обставин, які наразі розглядаються в даній справі.

З огляду на вище викладене, просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу- без задоволення.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник, який також є представником відповідачки ОСОБА_1 , адвокат Чайка Ольга Вікторівна повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Сімутін Роман Вікторович в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просила скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.08.2021 року.

22 квітня 2015 року ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Чаматою І.В., зареєстрований в реєстрі за № 2-270.

Зі змісту вказаного заповіту вбачається, що за життя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розпорядилась наступним чином належним їй майном:

все її майно, де б воно не було, і з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

належний їй житловий будинок, з прилеглою до нього земельною ділянкою, що знаходяться в АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

належну їй квартиру під номером АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Із спадкової справи ОСОБА_4 №146/2021 вбачається, що 21.09.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_4 , який був посвідчений державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Чаматою І.В. 22 квітня 2015 року, за реєстром № 2-270. У вказаній заяві також повідомила державного нотаріуса про наявність інших спадкоємців за заповітом, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

08.02.2022 року ОСОБА_2 звернулася до Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_4 , який був посвідчений державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Чаматою І.В. 22 квітня 2015 року за реєстром № 2-270.

18.02.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_4 , а саме: квартири під номером АДРЕСА_1 , оскільки інший спадкоємець ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини не зверталася.

18.02.2022 року державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори Полковніковою Т.А. ОСОБА_1 було надано письмову довідку про те, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Інші спадкоємці з заявами про відмову від спадщини чи з заявами про прийняття спадщини не зверталися.

18.02.2022 року державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори Полковніковою Т.А. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно: квартиру під номером АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно.

28.09.2022 року позивачка про справі ОСОБА_3 звернулася до Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою про зупинення оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного нотаріуса Богуславської державної нотаріальної контори Полковнікової Т.А., 28.09.2022 року позивачці ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно: квартиру під номером АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона не прийняла спадщину у строк, передбачений положенням ст.1270 ЦК України, тобто, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції вказав на те, що з сукупності досліджених доказів вбачається, що позивачка ОСОБА_3 за життя ОСОБА_4 не була повідомлена останньою про наявність заповіту, відповідачі також не повідомили позивачку про наявність заповіту на її ім`я в тому числі, нотаріус Богуславської районної державної нотаріальної контори Полковнікова Т.А. також не повідомила ОСОБА_3 про наявність заповіту на її ім`я, складеного ОСОБА_4 , з чого можна дійти висновку, що у позивачки не було інформації про заповіт до моменту її приходу до нотаріуса за його викликом від 28.09.2022 року. Таким чином, суд виходить з того, що позивачу стало відомо про існування заповіту з повідомлення нотаріуса від 28 вересня 2022 року. Беззаперечних доказів зворотного стороною відповідачів не надано та матеріали справи не містять.

Згідно вх. № 3977/22 Богуславського районного суду Київської області від 07.10.2022 року, позивач звернулася з позовом до суду 07 жовтня 2022 року, тобто, у перший місяць після того, як дізналася про наявність заповіту, що відповідає межам строку для подання заяви про прийняття спадщини.А відтак, наявні всі правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та визначення ОСОБА_3 додаткового строку у два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення Богуславського районного суду Київської області від 14 вересня 2023 року відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 , як на підставу своїх порушених прав, зазначала, що строк для подання заяви про прийняття нею спадщини пропущений з поважної причини, так як вона не була обізнана про наявність заповіту, складеного на її ім`я, а тому не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до копії паспорта громадянки України ОСОБА_3 з 26.11.1987 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, спадкоємець ОСОБА_3 не проживала на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 17 грудня 2021 року по справі справа № 315/386/19 (провадження № 61-15100св21), при розгляді таких спорів судам слід дослідити чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі, шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Отже, закон пов`язує виникнення у нотаріуса обов`язку вчиняти дії щодо сповіщення спадкоємців, перевіряти наявність заповіту.

Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й суд апеляційної інстанції, надав належну оцінку обставинам, на які посилалася позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у ОСОБА_3 об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , оскільки вона не проживала з останньою, про існування заповіту дізналась лише у вересні 2022 року, тобто, вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга статті 1223 ЦК України).

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц (провадження № 61-49121св18), від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц (провадження № 61-532св17), від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18 (провадження № 61-14962св19), від 18 березня 2021 року у справі № 638/16467/19 (провадження № 61-14654св20), від 28 травня 2021 року у справі № 688/106/20 (провадження № 61-18383св20).

З урахуванням встановлених обставин і доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визначення ОСОБА_3 додаткового строку у два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у передбачений законодавством шестимісячний строк, колегія суддів відхиляє, оскільки необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач є сестрою померлої, відтак, у випадку наявності бажання прийняти спадщину у встановлені законом строки , мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, з огляду на таке.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Усупереч зазначеній нормі нотаріусом позивачку ОСОБА_3 не було повідомлено про існування заповіту ОСОБА_4 від 22 квітня 2015 року.

Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі, шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Вищезазначені узагальнені правові висновки міститься у постанові КЦС ВС від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , заведена на підставі заяви спадкоємців за заповітом: відповідачів ОСОБА_2 від 08.02.2022 року, ОСОБА_1 -від 21.09.2021 року, проте, спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 була повідомлена про заведення спадкової справи та наявність заповіту тільки у вересні 2022 року, тобто, із спливом шести місяців після заведення спадкової справи, та одного року з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_3 за життя ОСОБА_4 та після її смерті не була повідомлена ні ОСОБА_4 , ні відповідачами про існування заповіту, з чого можна дійти висновку, що у позивача не було інформації про заповіт до моменту з`явлення до нотаріуса за його викликом після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те, що не знання позивача про існування заповіту не є поважною підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18) зазначено, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи».

У постанові Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18 (провадження № 61-14962св19) вказано, що: «Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказував, що він не мав права на спадщину за законом у першу чергу, не знав про існування вищевказаного заповіту, тому не звертався до нотаріуса з відповідною заявою протягом визначеного законом строку»;

«Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Враховуючи обставини справи, наявності заповіту на користь позивача як спадкоємця майна, недобросовісну поведінку відповідачів та нотаріуса, а також наведені позивачем причини, які є об`єктивними та істотними труднощами, суди відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України дійшли правильного та обґрунтованого висновку, що наявні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини».

У постанові Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 (провадження № 61-18000св20) зазначено, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Апеляційний суд дав належну оцінку обставинам, на які посилався позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у неї об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом, оскільки вона не проживала з останнім, про існування заповіту дізналась після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини».

Таким чином, доводи, викладені представником відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвокатом Чайкою Ольгою Вікторівною в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Богуславського районного суду Київської області від 14 вересня 2023 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвоката Чайки Ольги Вікторівни.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвоката Чайки Ольги Вікторівни залишено без задоволення, а судове рішення без змін, тому розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Чайки Ольги Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 14 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2023 року

Головуючий: Судді: