У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Усатової І.А.

за участю секретаря Омелько Г.Т

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на гаражний бокс за адресою: м.Київ, «Жуляни» обслуговуючий автогаражний кооператив (Солом`янський р-н), гараж АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

В обгрунтування заяви вказує, що 12 червня 2018 року дізнався про смерть свого батька - ОСОБА_2 , з яким не спілкувався та не бачився з часу розлучення батьків. Звернувшись до Відділу реєстрації смерті ГТУЮ у місті Києві, отримав свідоцтво про смерть батька - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також смерть рідної баби (матері батька) - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З`ясувавши, що на дату смерті батька у 2011 році, будучи малолітньою особою (11 років) та прийнявши на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України спадщину після смерті батька, заявник зазначає, що звернувся із заявою до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори.

Нотаріальною конторою йому було надано довідку №573002/14 від 15.06.2018 про те, що 10.01.2012 була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , а 02.07.2013 Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою видані свідоцтва про право на спадщину на ім`я матері померлого ОСОБА_3 , яка повідомила, що інших спадкоємців першої черги немає. Свідоцтва про право на спадщину були видані на гаражний бокс № 102 в ОАГК «Жуляни» (далі також «гаражний. бокс») та грошові внески.

Після смерті ОСОБА_3 . Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою 07.07.2015 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Згідно інформаційної довідки станом на 10.07.2018 вказаний гаражний бокс було зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом НАН №877657 в реєстрі за №4-780 від 07.07.2015.

Як зазначає заявник, з`ясувавши, що права на майно, успадковане за батьком було грубо порушено, 07.08.2018 він звернувся із позовом про визнання за ним права власності на частину гаражного боксу та грошові внески, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та скасування рішень про державну реєстрацію, виконаних на їх підставі.

В ході судового розгляду було з`ясовано, що бабою через представників ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_5 за його батьком було оформлено на гаражний бокс свідоцтво про право на спадщину №5-150 від 02.07.2013, а реєстратором прийнято рішення про реєстрацію гаражного боксу індексний номер 3562574 від 02.07.2013 на його підставі. ОСОБА_4 за його бабою було оформлено свідоцтво про право на спадщину за заповітом №4-780 від 07.07.2015, а реєстратором прийнято рішення про реєстрацію гаражного боксу індексний номер 22660381 від 07.07.2015 на його підставі.

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 02.05.2023 (справа №760/20533/18) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 задоволено частково, серед іншого, визнано недійсними свідоцтва Горячої ЄО. Та ОСОБА_4 про право на спадщину в частині гаражного боксу, а також скасовано рішення про реєстрацію в цій частині, визнано за ОСОБА_1 право власності на частину гаражного боксу.

Вказане рішення набрало законної сили, а заявнику було видано виконавчі листи.

Однак, ОСОБА_1 вказує, що після подання виконавчих листів, його адвокатом з`ясовано, що 11.03.2019 ОСОБА_4 подарував гаражний бокс в рівних частинах по своїм дітям - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за договором дарування гаража № НОМЕР_2 . Даний правочин вчинений за участі неповнолітніх дітей, отже, мав відбутися за відома матері дітей та дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_5 .

Заявник вказує, що такі дії було здійснені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в умовах обізнаності щодо існування судового процесу, в яком право на гаражний бокс оспорюється.

Заявник, враховуючи вимоги ст.. 152 ЦПК України, має намір протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в особі їх законного представника ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лиюрова Л.О., про визнання недійсним договору дарування, скасування права власності на частину гаражного боксу вартістю 42 720,00 грн.

З огляду на вищевказані обставини, заявник наголошує на існуванні ризику, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи як законні представники свої дітей - власників гаражного боксу, вкотре відчужать його новому власнику, що не знатиме про його спірний статус та буде добросовісним набувачем. У свою чергу, це спричинить значні ускладнення чи зробить неможливим виконання рішення, в разі його ухвалення на користь позивача, а відтак, порушить право позивача на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали, надані на її обґрунтування, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч.3 ст.116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до ч.5 ст.116 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України, пункт 1 частини першої якої, в тому числі, передбачає забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивачів, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за їх позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частина третя статті 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Подібний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 7 вересня 2020 року у справі № 522/3471/20 (провадження № 61-9451св20) та від 08.10.2020 у справі № 465/4985/18 (провадження № 61-6066св19).

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявників щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Судом встановлено, що у провадженні Солом`янського районного суду м.Києва перебувала справа №760/20553/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності в порядку спадкування та стягнення коштів.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2018 року у даній справі було відкрито провадження.

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 02 травня 2023 року у вказаній справі, позов задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02 липня 2013 року державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Мусієнко К.П. та зареєстроване в реєстрі за №5-150 в частині спадкування ОСОБА_3 1/2 частки гаражного боксу номер АДРЕСА_2.

Скасовано рішення державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Мусієнко К.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 3562574 від 02.07.2013 року в частині реєстрації за ОСОБА_3 права власності на частину нерухомого майна - гаражний бокс за адресою: м. Київ, «Жуляни» обслуговуючий автогаражний кооператив (Солом`янський район), гараж АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 07 липня 2015 року державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М. та зареєстроване в реєстрі за №4-780 в частині спадкування ОСОБА_4 частки гаражного боксу номер АДРЕСА_2.

Скасовано рішення державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 22660381 від 07.07.2015 року в частині реєстрації за ОСОБА_4 права власності на частину нерухомого майна - гаражний бокс за адресою: м. Київ, «Жуляни» обслуговуючий автогаражний кооператив (Солом`янський район), гараж АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_2 , 1956 року народження, на частину нерухомого майна - гаражний бокс номер АДРЕСА_2.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05 березня 2012 року державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. та зареєстроване в реєстрі за №6-539 в частині спадкування ОСОБА_8 1/2 частки грошових внесків з відповідними відсотками, що зберігаються у Публічному Акціонерному товаристві «КРЕДОБАНК» Київське відділення Центральної філії на рахунках № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_4 , №806, №806, №806, №806.

Стягнуто ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 344557,34 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №353378647 від 07.11.2023, гаражний бокс за адресою: м. Київ, «Жуляни» обслуговуючий автогаражний кооператив (Солом`янський район), гараж АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0), належить на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у частках по кожному з них, на підставі договору дарування гаража серії ННО №238673 та серії ННО №238674, посвідченого 11.03.2019 приватним нотаріусом КМНО Лиюровою Л.О., за реєстровим № 492.

Водночас, як зазначає заявник, він має намір протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, звернутися до суду з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в особі їх законного представника ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лиюрова Л.О., про визнання недійсним договору дарування вищевказаного гаража, скасування права власності на його частину.

Позивач посилається на те, що відчуження зазначеного нерухомого майна вдруге може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову про визнання недійсним договору дарування та скасування права власності на його частину.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку про достатність підстав для вжиття заходів забезпечення.

Разом з тим, суду не надано доказів необхідності забезпечення позову шляхом накладення саме арешту на нерухоме майно.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що заявлений заявником вид заходу забезпечення позову у вигляді арешту всього гаражного боксу № 102 за адресою: АДРЕСА_1 , «Жуляни» обслуговуючий автогаражний кооператив, не є співмірним із позовними вимогами про визнання недійсним договору дарування гаража та скасування права власності на його частину.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку про достатність підстав для вжиття заходів забезпечення шляхом заборони відчуження частини гаражного боксу за адресою: м. Київ, «Жуляни» обслуговуючий автогаражний кооператив (Солом`янський район), гараж АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0), що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано на праві власності за ОСОБА_6 ..

Забезпечення позову у такий спосіб не завдає шкоди ОСОБА_6 , оскільки заборона відчуження нерухомого майна лише тимчасово перешкоджає останній користуватися своїм майном в повній мірі, а саме правом його відчуження.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Обрані заходи забезпечення позову є співмірними з вимогами, які будуть заявлені позивачем, а тому заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви- задовольнити частково.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до подання позовної заяви, заборонити відчуження частини гаражного боксу за адресою: м. Київ, «Жуляни» обслуговуючий автогаражний кооператив (Солом`янський район), гараж АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0), що зареєстровано на праві власності за ОСОБА_6 .

У задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її постановлення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: І.А.Усатова