Справа № 524/8966/21
Провадження №2/524/76/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання - Лапік К.В.

розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Авентус Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.12.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1719426, відповідно до умов якого позичальнику надано на умовах строковості, повернення та платності кредитні кошти в розмірі 12000 грн., шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника зі строком користування 30 днів та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,80 % в день. Позивач виконав свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів та перерахував кошти на рахунок відповідача.

Однак позичальник взяті на себе зобов`язання порушив, та має заборгованість у розмірі 18480 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 12000 грн., заборгованості по відсотках

за період користування кредитом строком 30 днів - 6480 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1719426 від 29.12.2019 року в розмірі 18480 грн. та судові витрати.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 07.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

19.10.2021 року відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позов у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення між ним та ТОВ «Авентус Україна» будь-якого договору чи перерахування на рахунок буд-якої суми коштів, не доведена наявність суми заборгованості. Позивачем не надано заяви відповідача, з якої б убачалось бажання відповідача отримати кредит та його розмір, також як і не надано жодних відомостей про зазначення відповідачем номеру платіжної карти, на яку мали бути зараховані кредитні кошти. Крім того, рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 04.08.2021 року у справі № 524/2804/21 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20 червня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за № 1707, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 25280 грн. за кредитним договором № 1719426 від 29 грудня 2019 року. В ході судового розгляду вказаної справи встановлено: що кредитний договір від 29.12.2019 року за № 1719426 між позивачем та відповідачем фактично та юридично не укладався, що підтверджується фактом відсутності підпису позивача на договорі наданого в копії відповідачем, яка була подана до відзиву на позов. Крім того, відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами факт перерахування будь-яких коштів позивачеві у будь-якому розмірі на виконання зазначеного договору.

28.10.2023 року позивачем ТОВ «Авентус Україна» подано відповідь на відзив. Зазначають, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики, шляхом заповнення заяви про надання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації реквізитів своєї банківської карти, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем перераховано грошові кошти. Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Таким чином, кредитний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, про що зазначено в розділі реквізити та підписи сторін. Переказ коштів, здійснено 29.12.2019р., шляхом перерахування на банківську картку клієнта № НОМЕР_1 відкриту в АТ «ПриватБаню», яку відповідачем особисто вказано при заповненні заявки на отримання кредиту, що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ ФК «Вей Фор Пей» № 5140-ВП від 02є.09.2021 р. За допомогою BANKID товариством було встановлено, що карта № НОМЕР_1 дійсно належить ОСОБА_1 . Відповідачем в свою чергу, не надано випуску з банківського рахунку, яка б підтверджувала, що товариство не виконало зобов`язання та 29.12.2019 р. не здійснило переказу коштів у сумі 12000 на рахунок відповідача.

Представник позивача ТОВ «Авентус Україна» просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Назаренко В.В. просить розглянути справу без участі відповідача та його представника.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою, яка здійснює діяльність - інші види кредитування (а.с. 23).

29.12.2019 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, шляхом застосування електронного підпису відповідача з одноразовим ідентифікатором, укладений договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1719426 , за умовами якого останній отримав кредит в сумі 12000 грн., строк кредиту становить 30 днів (п.п. 1.1, 1.2 договору).

Згідно п.п. 1.3.1, 1.3.2 договору знижена процентна ставка становить 1,26 % від суми позики за кожний день користування позикою, у межах строку надання позики, зазначеного у п.1.2, а стандартна процентна ставка становить 1,80 % суми позики за кожний день користування позикою, у межах строку надання позики, якщо не виконанні умови для застосування зниженої процентної ставки або у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування позикою.

Пунктом 1.6. договору встановлено, що позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної позичальником в особистому кабінеті (а.с. 6-7)

З графіку платежів, який є додатком № 1 до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1719426 від 29.12.2019 р. вбачається, що сума позики становить 12000 грн., сума нарахованих процентів становить 4536 грн., загальна вартість кредиту становить 16536 грн.

Згідно листа № 5140-ВП від 02.09.2021 року ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» відповідно до договору ВП-200417-1 від 20.04.2017 здійснено за дорученням ТОВ «Авентус Україна» наступні успішні перекази коштів на картки клієнтів: 29.12.2019 на суму 12000 грн., за маскою картки НОМЕР_2 , код авторизації 045296, номер транзакції в системі WayForPay creditplus 4686226 (а.с.22).

З розрахунку заборгованості складеного позивачем вбачається, що заборгованість за договором № 1719426 від 29.12.2019 р. становить 18480 грн. та складається з: заборгованості за кредитом - 12000 грн., заборгованості по відсотках за період користування кредитом строком 30 днів - 6480 грн.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Закон України від 03.09.2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону України №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Отже, підписуючи заявку про укладення кредитного договору, позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

З огляду на викладене, враховуючи, що договір про надання споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем 29.12.2019 року правочину.

Згідно з договором та графіком розрахунків до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1719426 від 29.12.2019 р., який є додатком № 1 до договору, позичальник зобов`язався повернути кошти, отримані в борг, у термін до 28.01.2020 р.

У строк, передбачений договором позики, ОСОБА_1 кошти, отримані в борг, не повернув та не сплатив проценти за користування позикою, безпідставно ухилившись від взятого на себе зобов`язання.

На підтвердження обставин щодо не укладення договору позики відповідачем жодних доказів суду не надано.

Доводи відповідача про те, що матеріали справи не місять доказів перерахування ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 12000 грн., спростовуються довідкою ТОВ «Вей Фор Пей» вих. № 5140-ВП від 02.09.2021 року.

Довиди відповідача, щодо некладеного дооговору є безпідставними. Так, предметом розгляду цивільного справи є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а не стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука по справі № 524/8966/21 від 04.08.2021 рокувстановлено, що заборгованість за виконавчим написом нотаріуса не є безспірною та надано можливість ТОВ «Авентус Україна» скористатись правом на стягнення заборгованості в судовому порядку.

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача основної суми боргу за договором позики у розмірі 12000 грн. є доведеною та підлягає задоволенню.

Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача відсотки, нараховані за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1719426 у розмірі 6480 грн.

За ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч 1 ст 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, проценти за користування грошовими коштами мають сплачуватись позичальником з моменту отримання грошових коштів і до закінчення дії кредитного договору, в даному випадку до дати повернення грошових коштів, після закінчення дії договору, позикодавець має право нараховувати відсотки встановлені ст. 625 ЦК України.

Відповідно до умов кредитного договору № 1719426, відповідач отримав грошові кошти в позику у розмірі 12000 грн. 29.12.2019 року зі строком 30 днів (дата поверненню кредиту 28.01.2020 року), сума нарахованих процентів 4536 грн., загальна вартість кредиту становить 16536 грн., що зазначено у погодженому сторонами графіку платежів.

Згідно п 3.1 договору сторони домовились, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься згідно графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.

З огляду на викладене, відсотки за користування грошових коштів мають бути сплачені відповідачем на користь позивача за період з 29.12.2019 по 28.01.2020 р. та нараховуватись за відсотковою ставкою, виходячи з умов договору та загальної вартості кредиту, встановленого графіком платежів. Враховуючи умови договору та графік платежів, сума грошових коштів за відсотками яка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача становить 4536 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «Авентус Україна» та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1719426 від 29.12.2019 року у розмірі 16536 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 12000 грн.; заборгованість по відсотках за період користування кредитом строком 30 днів 4536 грн.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2031,21 грн.

Керуючись Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про електронний цифровий підпис" статтями 11, 207, 525-526, 530, 536, 549, 551, 610, 626, 629, 1046-1056 ЦК України статтями 2, 7, 10-13, 76-83, 141, 263-268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованість за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1719426 від 29.12.2019 року у розмірі 16536 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 12000 грн., заборгованості по відсотках за період користування кредитом строком 30 днів 4536 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» у повернення сплаченого судового збору 2031,21 грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», , місцезнаходження: м. Київ, просп. Перемоги, 90-А.

Відповідач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О.С. Предоляк