РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року

м. Рівне

Справа № 570/3927/22

Провадження № 22-ц/4815/1212/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Крутеня Івана Володимировича на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2023 року у складі судді Штогуна О. С., постановлене в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19 червня 2019 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у встановленому розмірі. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання по кредитному договору не виконав, станом на 22 серпня 2022 року допустив заборгованість в розмірі 237 088 грн 93 коп., з яких: 199953 грн 93 коп. заборгованість за кредитом, 37135 грн 00 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Просило суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість та понесені судові витрати.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2023 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 19 червня 2019 року у розмірі 237 088 гривень 93 копійок з яких: 199 953 грн. 93 коп. заборгованість за кредитом, 37 135 грн. 00 коп. заборгованість за простроченими відсоткам. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3 556 грн. 33 коп..

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком позичальника повернути кредит у строк та на умовах, передбачених договором, та обґрунтовано тими обставинами справи, які вказують, що такий обов`язок відповідачем як позичальником дотриманий не був.

Вважаючи рішення суду в частині задоволених позовних вимог незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 адвокат Крутень Іван Володимирович оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок суду про те, що підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, його довіритель приєднався до Умов і правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, що підтверджується підписами сторін у заяві. Стверджує, що окрім Анкети-заяви, ОСОБА_1 поставив свій підпис під Інформаційним листом АТ КБ «ПриватБанк», в якому ознайомився із видами кредитування, і більше жодних документів, жодних договорів, які б свідчили про укладення договору споживчого кредиту, ОСОБА_1 не підписував. Заперечує покликання місцевого суду на надану Банком виписку по рахунку відповідача та доводить, що цей документ є випискою за договором за період, що передує підписанню анкети-заяви, а тому не є допустимим доказом. Наголошує, що сторонами не погоджено ні суму кредитного ліміту, ні процентну ставку за користування кредитом, а в розрахунку періоди починаються з 11.03.2020 року, хоча позивач стверджував про те, що надання кредиту відбулося 16.09.2019 року. Покликаючись на те, що ОСОБА_1 не підписував із АТ КБ «ПриватБанк» договору, який би містив його обов`язкові умови і отримання кредиту в сумі 200 000,00 грн.,

просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 19 червня 2019 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, що підтверджується підписами сторін у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і як наслідок виникнення заборгованості, про стягнення якої Банк і звернувся з даним позовом до суду.

Із долученого до позовної заяви розрахунку вбачається, що Банк визначив заборгованість ОСОБА_1 за договором б/н від 16 червня 2019 року станом на 22 серпня 2022 року у розмірі 237 088 грн 93 коп., з яких: 199 953 грн 93 коп. заборгованість за кредитом, 37 135 грн 00 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, ч.1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із виписки по рахунку на ім`я ОСОБА_1 , він користувався коштами, здійснюючи зняття коштів, переказ на інші рахунки, частково погашав заборгованість, здійснював розрахунки через термінали, знімав готівку через банкомати. Таким чином, виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача баланс станом на дату укладення кредитного договору, всі операції за кредитною карткою з визначенням дати проведення операції та її видом, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції та спростовує відповідні покликання апелянта. При цьому свого обов`язку щодо своєчасного і в повному обсязі повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 22 серпня 2022 року виникла заборгованість на загальну суму 237 088,03 грн..

Така заборгованість відповідачем не спростована.

Банківські виписки є належними доказами підтвердження видачі кредиту та наявності заборгованості за кредитом. Така позиція викладена у постанові від 23.09.2019 року у справі № 910/10254/18 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду та у Постанові від 30.08.2019 року у справі № 353/614/15 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, де, зокрема, зазначено наступне: ««Суди дійшли висновку, що виписка з особового рахунка клієнта банку може слугувати як документ, що підтверджує суму витрат на оплату банківських послуг з розрахунково-касового обслуговування, підтвердження видачі та погашення кредиту, за умови зазначення в ній інформації про надання банком таких послуг, сум операцій та заповнення обов`язкових реквізитів. Отже, інформація з автоматизованої банківської системи (банківські виписки) є належним доказом факту укладання та виконання кредитного договору. Таким чином, оскільки у виписці з особового рахунку відповідача міститься інформація про видачу йому 20 грудня 2007 року 33 490.00 євро, доводи касаційної скарги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 про неотримання цих коштів не знайшли свого підтвердження.»

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Стаття 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлює заборону надання безпроцентних кредитів, за винятком передбачених законом випадків, які у цьому спорі відсутні.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд також враховує, що з моменту укладення кредитного договору апелянт не звертався до Банку із запереченнями щодо нерозуміння умов та положень договору, та в судовому порядку не оскаржувала його дійсність в цілому або окремі положення, при цьому здійснював відповідні фінансові операції, зокрема розраховувавсь у магазинах, знімав кошти у банкоматах, тобто користувавсь кредитним коштами, одночасно частково виконував обов`язок щодо повернення кредитних коштів і сплати процентів за користування ними.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Оцінюючи встановлені обставини справи у сукупності та взаємозв`язку з нормами матеріального права, що їх регулюють, апеляційний доходить висновку, що ОСОБА_1 прийняв та погодився із умовами кредитного договору, у тому числі і щодо сплати відсотків. Анкета-заява та Інформація про умови кредитування, які підписані відповідачем, що підтверджено його представником в апеляційній скарзі, містять відсоткові ставки як за користування кредитом при одноразовому користуванні лімітом, так і реальну річну процентну ставку при користуванні лімітом поза межами пільгового період, а також порядок і строки повернення кредиту (а.с.34-35 зворот), що є беззаперечним підтвердженням ознайомлення останнього з умовами та правилами споживчого кредитування. Розмір заявленої Банком заборгованості не спростований відповідачем належними, достатніми й достовірними доказами, а тому підлягає до стягнення на користь Банку в повному обсязі

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Крутеня Івана Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Шимків С. С.