ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» грудня 2023 року

м. Харків

справа № 645/3508/23

провадження № 22з/818/188/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , представник позивача - Самойленко П.М.

відповідачка - ОСОБА_3

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2023 року в складі судді Шевченко Г.С. по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів та просив стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 13 051,94 грн; судовий збір - 858,88 грн та витрати на правову допомогу - 4 000,00 грн.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2023 року у задоволенні позову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати повністю та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідачку.

Постановою Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено частково; заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2023 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення; позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів - задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 13 051,94 грн безпідставно отриманих коштів, 2 000,00 грн - у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції; стягнуто з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2 147,20 грн судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

13 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» фізична особа-підприємець ОСОБА_1 через свого представника до суду апеляційної інстанції подав заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що ним були понесені додаткові витрати на правову допомогу представника у зв`язку з поданням апеляційної скарги в розмірі 2 000,00 грн за договором про надання правової допомоги від 30 січня 2019 року, що підтверджується додатковою угодою, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) та платіжним дорученням про оплату послуг адвоката.

Просив ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесених витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 2 000,00 грн.

Відзиву на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу до суду апеляційної інстанції від відповідачки не надходило.

Частиною 3 статті 270 ЦПК України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки постанову Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року прийнято в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 також підлягає розгляду у відповідному порядку.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви вважає, що заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 статті 134 ЦПК України передбачено право суду відмовити стороні у відшкодуванні витрат на правничу допомогу в разі неподання цією стороною попереднього розрахунку суми судових витрат.

Проте сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Реалізація судом цього права в кожному випадку залежить від встановлених обставин справи, а також інших чинників.

Зокрема внаслідок доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Подібні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 08 березня 2023 року у справі № 755/7694/20, від 22 листопада 2023 року у справі № 757/31792/20 (провадження № 61-2147св23).

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Відповідний висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Згідно вимог статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 під час перегляду справи судом апеляційної інстанції представляв адвокат Самойленко П.М. на підставі договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року, за умовами якого детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язаних з виконанням даного договору, погоджується за взаємною згодою сторін та оформлюється додатковою угодою (угодами) до цього договору.

26 вересня 2023 року між адвокатом Самойленком П.М. та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 3707/20-1 до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року, за якою сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року по страховій справі №208/037/0033707/20/1, становить 2 000,00 грн. Найменування та вартість послуг, які надаються клієнту адвокатом: аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі, складання апеляційної скарги та подання до Харківського апеляційного суду, контроль судової справи витрачено 4 години, вартість 2 000,00 грн.

Аналогічна інформація викладена в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26 вересня 2023 року до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року.

Також фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 надано платіжну інструкцію від 26 вересня 2023 року про сплату ним 2 000,00 грн за договором про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року.

Харківським апеляційним судом винесено постанову 12 грудня 2023 року.

13 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» фізична особа-підприємець ОСОБА_1 через свого представника до суду апеляційної інстанції подав заяву про ухвалення додаткового рішення, тобто в межах передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України строку.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

При цьому слід звернути увагу на позицію Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22, згідно якої при визначенні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне: чи змінювалася правова позиція у справі в судах першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткове джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20.

Матеріали справи свідчать про те, що протягом її перегляду судом апеляційної інстанції представником фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвокатом Самойленком П.М. підготовлено тільки апеляційну скаргу. При цьому позиція позивача з часу розгляду справи судом першої інстанції не змінилась, нові докази не подавались, нові обставини справи не встановлювались, інших процесуальних документів до суду апеляційної інстанції позивачем та його представником не подавалось. Судові засідання у справі не проводились. Її розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Тобто, обсяг наданої фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 правничої допомоги фактично обмежується складанням апеляційної скарги.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 по суті задоволено, колегія суддів дійшла висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст.141, 142, 270, 368, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2023 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1000,00 грн витрат за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина

Повний текст додаткової постанови складено 25 грудня 2023 року.