Номер провадження: 22-ц/813/7805/23
Справа № 523/7723/23
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Юнекс Банк»

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2023 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

26 квітня 2023 року АТ «Юнекс Банк» звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 суму боргу за кредитним договором №0.001.373.1219.ФО_к від 26 грудня 2019 року у розмірі 42304,41 грн.

Позовні вимоги АТ «Юнекс Банк» обґрунтовує тим, що 26 грудня 2019 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0.001.373.1219.ФО_К на умовах, що зазначені в цьому договорі та відповідно до публічної пропозиції «Правила (договорні умови) надання споживчих кредитів «АТ Юнекс Банк», що оприлюднені на офіційному сайті банку за електронною адресою: www.unexbank.ua .

Акцептування позичальником даної публічної пропозиції здійснюється шляхом укладання кредитного договору на умовах та в порядку, передбаченому правилами, за адресами місцезнаходження підрозділів клієнтського обслуговування банку, перелік яких оприлюднений на офіційному сайті банку.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.4 кредитного договору зі змінами та доповненнями банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 55997,46 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному кредитним договором.

В порядку й на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4 кредитного договору та пунктів 3.3., 3.4, 3.5, 3.6, 3.8, 3.9 правил, позичальник зобов`язався повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, та комісію за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, зі строком погашення кредиту не пізніше 26 грудня 2022 року.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою за особовим рахунком позичальника.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом складаються з витрат споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Позивач вказував, що відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, не сплачує щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 01 червня 2022 року загальна заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Юнекс Банк» складає 42304,41 грн., у тому числі: сума заборгованості за кредитом 28260,77 грн., сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями - 14043,64 грн.

РішеннямСуворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2023 року позов АТ «Юнекс Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача суму боргу за кредитним договором №0.001.373.1219.ФО_К від 26 грудня 2019 року в розмірі 25673,31 грн. Вирішено питання стосовно судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, АТ «Юнекс банк» звернулося з апеляційною скаргою у якій просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2023 року в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не досліджено та в повній мірі не встановлено обставини справи, не враховано докази та аргументи, подані позивачем, не досліджено кредитний договір та додатки до нього, висновки суду про відмову в задоволенні вимог про стягнення комісії суперечать матеріалам справи.

Скаржник також звертає увагу, що відповідач був достеменно обізнаний щодо умов кредитування, проти яких не заперечував під час укладення договору, та засвідчив їх власноруч.

На думку скаржника, суд першої інстанції не мав приймати до уваги заперечення відповідача в силу їх безпідставності та невідповідності до предмету спору.

Відповідач в свою чергу не порушував питання (окремо, шляхом розгляду справи у суді за іншим предметом розгляду) про визнання недійсності та/або скасування умов (визнання недійсності) кредитного договору.

Суд першої інстанції не проаналізував та не використав для аналізу в повній мірі встановлені умови, домовленість щодо яких досягнута сторонами та не врахував міру відповідальності, яка наступає у разі порушення умов кредитного договору, зокрема, в частині стягнення комісії у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача комісії за користування кредитом.

Крім того, суд у порушення принципу диспозитивності не дослідив відповідь, надану банком на відзив відповідача.

На вказану апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_1 подав відзив у якому просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2023 року скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що до загальної суми заборгованості, банк врахував не тільки тіло кредиту, а й комісію та проценти за користування кредитними коштами, оскільки зазначені платежі не підлягають стягненню з нього, вважає, що сплачені ним суми у якості відсотків та комісії, підлягають зарахуванню як сплата тіла кредиту. Вважає, що сума заборгованості, яка підлягає стягненню з нього на користь банку становить 16882,63 грн. Зазначає, що положення кредитних договорів в частині нарахування позичальнику комісії за обслуговування кредитного договору є недійсними та суперечать законодавству, оскільки обслуговування кредиту здійснюється в інтересах банку, а не позичальника, то він не має сплачувати за такі послуги додаткові кошти.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Приписами п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України регламентовано, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року, з огляду на положення ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд цієї справи призначено на 12 грудня 2023 року в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову (42304,41 грн.) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову (268400,00 грн).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в оскаржуваній частині відповідає.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі позивач порушує питання про скасування рішення в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з відповідача комісії за користування кредитними коштами за період з 26 грудня 2019 року по 01 червня 2022 року, що становить 16631,1 грн.

Отже рішення суду в частині задоволених вимог (стягнення суми заборгованості та процентів за користування кредитом) з огляду на приписи ч.1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Як на підставу для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду в оскаржуваній частині та стягнення з відповідача комісії за користування кредитними коштами, скаржник посилається, зокрема, на умови кредитного договору, якими ці обставини були обумовлені та погоджені сторонами.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що 26 грудня 2019 року між АТ «Юнекс банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0.001.373.1219.ФО_К, що не заперечується сторонами (а.с. 48).

Відповідно до умов цього кредитного договору, банк на умовах строковості, повернення, платності до умов цього договору надає позичальнику кредит у сумі 55997,46 грн., а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови договору (п.1.1).

Цільове призначення (мета) кредиту споживчі потреби (п.1.2).

Строк термін користування кредитом обчислюється від моменту перерахування кредитних коштів надання кредиту відповідно до п.2.2 цього договору (п.1.3).

За користування кредитом позичальник сплачує: проценти за користування кредитом щомісячно із розрахунку фіксованої процентної ставки 10% річних (п.1.4.1); комісію за надання кредиту одноразово, не пізніше дня отримання надання кредиту, в розмірі 0% від суми кредиту, зазначеної п.1.1 цього договору (п.1.4.2); комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 0,99% від суми кредиту, зазначеної п.1.1 цього договору, яка включається до складу що місячних ануїтетних платежів (п.1.4.3).

Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до підписання ним цього договору він був обізнаний в письмовій формі з інформацією про умови кредитування, реальну річну ставку та орієнтовну вартість кредиту, відповідно до законодавства України та графіку платежів графіку погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п.2.7).

Відповідно до укладеного сторонами паспорту споживчого кредиту, в частині викладення змісту відомостей щодо комісії за обслуговування кредиту убачається, що у цьому документі інформація є ідентична тій, що зазначена у кредитному договорі, а саме зазначено, що комісія за обслуговування кредиту становить 0,99% - 554,37 грн. Комісія за обслуговування кредиту розраховується у процентному співвідношенні до первинної суми кредиту. Комісія за обслуговування кредиту включається до складу щомісячних ануїтетних платежів та перераховується щомісячно згідно з умовами кредитного договору на відповідно рахунки кредитодавцю (а.с. 49).

З розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 01 червня 2022 року убачається, що ОСОБА_1 сплачено грошові кошти у рахунок погашення комісії 6652,44 грн., сума непогашеної комісії становить 9978,66 грн. (а.с. 5,6).

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Юнекс банк» суд першої інстанції виходив із того, що нарахована позивачем комісія за користування кредитними коштами (комісія за обслуговування кредиту) за період з 26 грудня 2019 року по 01 червня 2022 року не підлягає стягненню з відповідача, а кошти сплачені ОСОБА_1 в погашення комісії мають бути враховані як сплата заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами та тілом кредиту, тому дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 25673,31 грн.

Такі висновки суду колегія суддів вважає вірними, з огляду на таке.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Як встановлено судом, 26 грудня 2019 року між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, умовами якого (пункт 1.4.3 кредитного договору та розділ 7 графіку платежів) передбачено обов`язок позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту у розмірі 0,99% від суми кредиту, що становить 554,37 грн., яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Ураховуючи вказане, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зважаючи на викладене вище, необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 7 «Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки» (колонка 7.2.). Розмір комісії за обслуговування кредиту щомісячно становить 554,37 грн.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що зміст кредитного договору не містить відомостей на предмет переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Зважаючи на те, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх з споживачем при укладенні кредитного договору, то положення пункту 1.4.3 та кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Саме таких висновків дійшла Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у справі № 204/224/21 постанові від 06 листопада 2023 року.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача комісії, а також врахування, сплачених позичальником коштів у рахунок погашення заборгованості є правильними.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не порушував питання (окремо, шляхом розгляду справи у суді за іншим предметом розгляду) про визнання недійсності та/або скасування умов (визнання недійсності) кредитного договору, колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Посилання скаржника про те, що судом першої інстанції порушено принцип диспозитивної, оскільки не враховано відповідь на відзив, колегія суддів також відхиляє, оскільки як убачається з матеріалів справи, рішення судом ухвалене 21 серпня 2023 року, тоді як відповідь позивача на відзив відповідача надійшла до суду 23 серпня 2023 року, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції суду першої інстанції, тобто після вирішення судом справи по суті та ухвалення рішення.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права, та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані під час вирішення цієї справи.

Відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, тому колегія суддів не надає оцінку його посиланням щодо його незгоди з висновками суду про часткове задоволення позову.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими зазначені вище висновки суду з якими не погоджується позивач.

Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частини без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційна скаргу Акціонерного товариства «Юнекс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

В.А. Коновалова