Справа № 159/1615/15-ц
Провадження № 4-с/159/12/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Панасюка С.Л.,

за участю секретаря Клевецької О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в :

Заявниця є боржником у двох виконавчих провадженнях, які зведені державним виконавцем в одне. В одному з проваджень, які зведені в одне, державний виконавець двічі виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату. Причому, у повторній постанові державний виконавець збільшив витрати, пов`язані з організацією проведення виконавчих дій. Заявниця вважає неправомірними як саму повторну постанову, так і збільшення витрат, просить постанову скасувати. Крім цього, заявниця вважає, що державний виконавець не вправі у зведеному виконавчому провадженні виносити кілька постанов про звернення стягнення на заробітну плату, тобто, окремо виносити постанови у виконавчих провадженнях, які входять у зведене виконавче провадження. На її думку у зведеному провадженні може бути тільки одна постанова. Як наслідок, з заявниці було двічі стягнуто по 20 відсотків заробітку у кожному виконавчому провадженні в складі зведеного, всього 40 відсотків заробітку. Таке стягнення заявниця вважає надмірним, просить зобов`язати державного виконавця припинити його і повернути їй стягнуті кошти понад 20 відсотків її заробітку, скасувавши при цьому повторну постанову про звернення стягнення на заробітну плату.

У задоволенні скарги слід відмовити.

З заявниці по двох виконавчих провадженнях стягувалися кошти. По одному з них стягувався судовий збір, по іншому заборгованість на користь банку.

Перше виконавче провадження № 59658949, по якому стягувався судовий збір, було відкрите 26.07.19.

16.09.19 по цьому провадженню державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату заявниці.

У цій постанові були визначені витрати на проведення виконавчих дій в сумі 170 грн.

Однак, 20.09.19 згадане виконавче провадження було зупинене у зв`язку з надходженням ухвали Верховного суду.

Виконавчі дії були поновлені 17.06.22.

25.05.23 у цьому ж провадженні державний виконавець ще раз виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату заявниці. При цьому, витрати на проведення виконавчих дій зросли на 134 грн.

Нічого протизаконного у повторному винесенні державним виконавцем постанови про звернення стягнення на заробітну плату заявниці немає.

Між першою постановою і повторною минуло майже чотири роки, винесення повторної постанови у такому випадку було виправданим.

Винесення повторної постанови не призвело до надмірних стягнень з заявниці. Закон не забороняє державному виконавцю виносити повторні постанови.

Щодо збільшення витрат на проведення виконавчих дій на 134 грн., то воно також виправдане. З часу поновлення виконавчих дій минув майже рік, звісно, що згадані витрати зросли. Сума росту витрат є розумною, не є надмірною.

20.09.19 державний виконавець виніс постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене: виконавчого провадження № 59658949, про яке йшлося вище, та виконавчого провадження № 60120826 про стягнення з заявниці заборгованості на користь банку, відкритого 20.09.19.

20.09.19 виконавче провадження № 60120826 було зупинене у зв`язку з надходженням ухвали Верховного суду, так само як і провадження № 59658949 (кожне окремо у зведеному провадженні).

Виконавчі дії були поновлені 17.06.22, так само як і провадження № 59658949 (кожне окремо у зведеному провадженні).

25.05.23 у провадженні № 60120826 державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату заявниці (окремо від такої ж постанови у провадженні № 59658949).

Винесення виконавцем згаданих постанов окремо у провадженнях, які входять до складу зведеного, є законною дією виконавця. Закон не забороняє виконавцю це робити. До того ж, виконавець правильно зауважив, що виконавчі дії реєструються в електронній системі у кожному провадженні, які входять до складу зведеного, окремо, а не за номером зведеного виконавчого провадження.

На сьогодні, виконавче провадження № 59658949 закінчене виконанням.

Виконавчі дії проводяться лише у провадженні № 60120826.

Тим самим, на сьогодні стягнення з заробітку заявника проводяться в розмірі 20 відсотків.

Те, що певний період часу стягнення проводилось у розмірі загалом 40 відсотків по двох провадженнях, не є порушенням. Відповідно до ч.3 ст.70 Закону «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. У цьому випадку загальний розмір відрахувань за кількома виконавчими документами становив 40 відсотків, тобто менше 50 відсотків.

Оскільки порушень в діях державного виконавця не було, відсутні підстави для ініціювання питання про повернення стягнутих коштів, про що просить заявник.

Керуючись ст.451 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

ГОЛОВУЮЧИЙ С.Л. ПАНАСЮК