Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2189/23
Провадження № 2/376/1008/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Коваленка О.М.,

за участю секретаря Таранчук В. О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позову позивач вказала, що 24.05.1986 року між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений шлюб, який зареєстрований Відділом РАЦС Білоцерківського міськвиконкому Київської області, запис № 626, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В період шлюбу сторони набули нерухоме майно:

1) Комплекс нежитлові будівлі: будівля літ. «А» - 1390,30 м. кв, будівля літ. «Б»- 1402,50 м. кв., будівля літ. «В» - 1466,90 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) земельна ділянка площею 12,9002 га розташована: АДРЕСА_1 , для обслуговування господарських будівель та споруд, кадастровий номер 322 408 2100:03:024:0001;

3) нежитлова будівля літ «А» - 490,40 м. кв. за адресою: АДРЕСА_2 ;

4) земельна ділянка площею 0,5053 га, надана для особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 322 378 0501:01:018:0018.

Реєстрація права власності на вищевказане майно проведена на відповідача. Проте вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а тому відповідно до чинного законодавства позивачка вказує, що їй належить частина вищевказаного майна.

З кінця 2022 року позивачка з відповідачем не можуть дійти спільної згоди щодо користування спільним майном, а оскільки спільної згоди щодо його поділу вони дійти не змогли, у позивачки виникла необхідність звернутися до суду з проханням про захист порушеного права.

На підставі вищевикладеного позивач ОСОБА_1 просить суд:

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину комплексу нежитлових будівель: будівля літ. «А» - 1390,30 м. кв, будівля літ. «Б»- 1402,50 м. кв., будівля літ. «В» - 1466,90 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 ; залишити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину комплексу нежитлових будівель: будівля літ. «А» - 1390,30 м. кв., будівля літ. «Б»- 1402,50 м.кв., будівля літ. «В» - 1466,90 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 12,9002 га розташованої: АДРЕСА_1 , для обслуговування господарських будівель та споруд, кадастровий номер 322 408 2100:03:024:0001; залишити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 12,9002 га розташованої: АДРЕСА_1 , для обслуговування господарських будівель та споруд, кадастровий номер 322 408 2100:03:024:0001.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі літ «А» - 490,40 м. кв. за адресою: АДРЕСА_2 ; залишити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі літ «А» - 490,40 м. кв. за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,5053 га, надана для особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 322 378 0501:01:018:0018; залишити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,5053 га, надана для особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 322 378 0501:01:018:0018.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити та просила провести розгляд справи без її участі (а.с.97).

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, попередньо надавши до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі (а. с. 96).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч. ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 24.05.1986 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладений шлюб, який зареєстрований Відділом РАЦС Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 626, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 (а.с.9).

Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , актовий запис № 779 (а.с.17) та сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 , актовий запис № 117 (а.с.18).

В період шлюбу сторони набули нерухоме майно:

1) Комплекс нежитлові будівлі: будівля літ. «А» - 1390,30 м.кв, будівля літ. «Б»- 1402,50 м.кв., будівля літ. «В» - 1466,90 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 671256 від 30.05.2003 року Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації (а.с.22);

2) земельна ділянка площею 12,9002 га розташована: АДРЕСА_1 , для обслуговування господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:024:0001, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку виданий 24.06.2009 року на підставі Рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2008 року №9/16 (а.с.33);

3) нежитлова будівля літ «А» - 490,40 м.кв. за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією Договору Купівлі-продажу від 24.12.2009 року, зареєстровано в реєстрі за № 3930, посвідчено приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області В. Скоробагатько (а.с.19-21);

4) земельна ділянка площею 0,5053 га, надана для особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 322 378 0501:01:018:0018, що підтверджується копією Договору Купівлі-продажу від 24.12.2009 року, зареєстровано в реєстрі за №3932, посвідчено приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області В. Скоробагатько (а.с.26-28).

Реєстрація права власності на вищевказане майно проведена на відповідача.

З кінця 2022 року позивачка з відповідачем не можуть дійти спільної згоди щодо користування спільним майном, а оскільки спільної згоди щодо його поділу вони дійти не змогли, у позивачки виникла необхідність звернутися до суду з проханням про захист порушеного права.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частиною 1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною1 ст. 71СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Зі змісту п. п. 23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час шлюбу, тобто є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 в повному обсязі, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про його поділ між сторонами, виділивши у власність за позивачем 1/2 частки майна набутого за період шлюбу, що відповідає вимогам Сімейного та Цивільного кодексів України та відповідач не заперечує щодо такого поділу майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 2,4,12,13,76,81,200,206,211,247,258,259,263 265,351,352,354 ЦПК України, ст.ст. 61, 63,70,71Сімейного Кодексу України, п. п. 23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 368 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину комплексу нежитлових будівель: будівля літ. «А» - 1390,30 м.кв, будівля літ. «Б»- 1402,50 м.кв., будівля літ. «В» - 1466,90 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 ; залишити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину комплексу нежитлових будівель: будівля літ. «А» - 1390,30 м.кв, будівля літ. «Б»- 1402,50 м.кв., будівля літ. «В» - 1466,90 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 12,9002 га розташованої: АДРЕСА_1 , для обслуговування господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:024:0001; залишити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 12,9002 га розташованої: АДРЕСА_1 , для обслуговування господарських будівель та споруд, кадастровий номер 322 408 2100:03:024:0001.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі літ «А» - 490,40 м.кв. за адресою: АДРЕСА_2 ; залишити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі літ «А» - 490,40 м.кв. за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,5053 га, надана для особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 322 378 0501:01:018:0018; залишити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,5053 га, надана для особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 322 378 0501:01:018:0018.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко