РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

під головуванням судді Єршової Л.С.,

за участю секретаря судового засідання Тончевої П.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Філімонова Галина Василівна, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 не менше п`яти років до відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулися до суду з позовом, в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Філімонова Галина Василівна, місцезнаходження: 65007, м.Одеса, пров. Книжковий, 1, про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою не менше п`яти років до відкриття спадщини, в якому просять встановити факт проживання ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та їхнього малолітнього сина ОСОБА_4 однією сім`єю з померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 не менше п`яти років до моменту відкриття спадщини після смерті останньої.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.10.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис № 858, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.10.2008 року серії НОМЕР_3 .

Враховуючи, що ОСОБА_7 постійно проживає і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та має частку власності у цій квартирі, після укладення шлюбу ОСОБА_1 як його дружина, переїхала проживати до нього.

ІНФОРМАЦІЯ_6 від вказаного шлюбу народився ОСОБА_4 , який з моменту народження і по цей час зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В цій квартирі також проживала і була зареєстрована ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою КП ЖКС «Порто-Франківський» № 213 від 25.02.2019 р., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений відповідний актовий запис № 5633, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.05.2018 року серії НОМЕР_4 .

Кімната, площею 20,6 кв. м., в якій проживала померла ОСОБА_6 розташована напроти кімнати, площею 20,2 кв. м., в якій проживало подружжя ОСОБА_8 з дитиною.

Померла ОСОБА_6 за своє життя полюбляла людей і особисто дітей, але жила самотньо, не мала родичів, крім племінниці - ОСОБА_5 , яка не проживала з нею та відмовлялась спілкуватись і якось допомагати померлій. Відповідачка взагалі постійно проживає в Овідіопольському районі Одеської області.

До народження дитини, подружжя ОСОБА_8 з померлою ОСОБА_6 проживали разом, але мали переважно звичайні доброзичливі стосунки як співмешканці квартири, однак після народження дитини, ОСОБА_6 дуже прив`язалась до хлопчика, внаслідок чого, з моменту народження дитини і до моменту смерті ОСОБА_6 , вони фактично проживали однією сім`єю, дбаючи один про одного, вели спільне господарство, разом вирішували побутові питання, спільно виховували дитину, мали спільні права та обов`язки один до одного.

Житлова площа, яка знаходилась у користуванні подружжя ОСОБА_8 складала 20,2 кв.м. і не відповідала встановленій законом нормі житлової площі на одну людину, а після народження дитини, фактична житлова площа на одну людину ще зменшилась.

Померла ОСОБА_6 , яка раніше проживала самотньо на житловій площі 20,6 кв.м., з народженням ОСОБА_4 запропонувала подружжю ОСОБА_8 також використовувати частину її житлової площі, що вони і робили за її життя. При цьому ОСОБА_6 з власної ініціативи демонтувала замковий пристрій, який зачиняв двері до її кімнати.

Після того, як подружжя ОСОБА_8 фактично почало проживати з ОСОБА_6 однією сім`єю, остання взяла на себе обов`язки по допомозі у догляді та вихованні ОСОБА_4 , приготуванню їжі, посильному прибиранні, як у період перебування позивачів на роботі чи поза межами квартири, так і спільно з ними.

Як зазначали у позові позивачі, вони зі свого боку зобов`язались придбавати необхідні ОСОБА_6 продукти, здійснювати за неї інші побутові дії, які їй було тяжко зробити внаслідок похилого віку.

За здійснювану померлою ОСОБА_6 допомогу у вихованні та улаштуванні побуту ОСОБА_4 , подружжя ОСОБА_8 зобов`язалось перед померлою здійснити, у разі необхідності, всі дії по її догляду і похованню та виконали цей обов`язок повністю.

Вищенаведені обставини підтверджуються актом від 11.02.2019 року, складеним жильцями будинку, посвідченим балансоутримувачем будинку - КП ЖКС «Порто-Франківський»; фактом реєстрації місця проживання ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в одній квартирі; наявністю у заявників розрахункових документів на поховання ОСОБА_6 , де платником зазначена ОСОБА_1 , а також фактом отримання саме заявниками свідоцтва про смерть ОСОБА_6 в органі РАЦС.

ОСОБА_1 , після укладення шлюбу фактично постійно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_7 у належній йому на праві власності частині квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Офіційно зміну реєстрації місця свого проживання не оформлювала внаслідок того, що вона зареєстрована в іншому населеному пункті, а саме у Ізмаїльському районі Одеської області, і наявність у неї малолітньої дитини та інші сімейні обставини позбавили повноцінної можливості здійснити дії по перереєстрації місця свого проживання.

Фактичне проживання ОСОБА_1 зі своїм чоловіком після шлюбу у його квартирі підтверджується актом від 11.02.2019 року, складеним жильцями будинку АДРЕСА_3 , посвідчений підписом і печаткою балансоутримувача будинку - КП ЖКС «Порто-Франківський»; довідкою Суворовської селищної ради вих. № 352 від 26.02.2019 р. та заявою жильців від 19.02.2019 р., зареєстрованих за місцем попередньої реєстрації ОСОБА_1 про не проживання ОСОБА_1 після шлюбу за зареєстрованою адресою у зв`язку з переїздом проживати до чоловіка.

Крім того, зміна місця проживання ОСОБА_1 повністю узгоджується із положенням ч. 3 ст. 4 СК України, згідно якої кожна особа має право на проживання в сім`ї, а також ст. 150 ЖК України, згідно якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

У зв`язку з тим, що позивачі не є родичами чи офіційними (формальними) членами сім`ї ОСОБА_6 , це позбавляє їх можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса відповідно до законодавства.

Так, після поховання померлої ОСОБА_6 та отримання свідоцтва про її смерть, позивачі чекали протягом строку на прийняття спадщини на з`явлення будь-кого зі спадкоємців попередніх черг, а після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, вони звернулись з відповідними заявами від свого імені та від імені і в інтересах нашої малолітньої дитини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Філімонової Г.В., яка відкрила спадкову справу № 1/2019 після смерті ОСОБА_6 .

Листом нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Філімонової Г.В. від 11.01.2019 р. №12/02-14 та від 21.02.2019 р. №30/02-14 позивачам було надано відповідь, що відповідно до підпункту 4.2. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину за законом їм може бути видане у разі наявності рішення суду.

Викладене стало приводом для звернення позивачів до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.08.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

03.10.2019 року до суду звернувся ОСОБА_3 з клопотанням про залучення його до участі у справі у якості третьої особи, яке було задоволено судом у судовому засіданні 12.12.2019 року та ОСОБА_3 залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача.

06.12.2019 року відповідачем до суду надано відзив, відповідно до якого позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просить у позові відмовити.

На думку відповідача, позивачі не надали належних доказів на обґрунтування своїх вимог. ОСОБА_5 , як родичка (племінниця) померлої ОСОБА_6 зазначила, що вона проживала разом з останньою сім років ще до народження позивача ОСОБА_7 , вона завжди допомагала своїй тітці. В свою чергу, ОСОБА_6 не була немічною людиною, всі хатні справи робила самостійно, самостійно ходила до магазинів тощо. Як стверджує відповідачка, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були лише сусідами по комунальній квартирі, мали доброзичливі стосунки, але про сумісний побут мова не йшла. Разом з подружжям ОСОБА_8 мешкала мати ОСОБА_9 ОСОБА_10 , яка і здійснювала догляд за онуком, а не ОСОБА_6 .

Щодо того, що позивачі здійснили поховання ОСОБА_6 , відповідачка зазначає, що її тітка мала власні статки, при цьому після поховання грошові кошти, які виділяє держава на поховання, отримали позивачі.

ОСОБА_6 зламала ногу- шийку бедра. Це сталося 27 березня 2018 року, ОСОБА_5 приїхала до тітки, викликала майстра заплатила 550 гривень, щоб відкрив двері, бо тітка була замкнена на ключ зсередини, тобто вона не проживала з ОСОБА_8 однією сім`єю, оскільки закривалась у себе в кімнаті, після цього ОСОБА_5 викликала медиків, які здійснили першу медичну допомогу та повідомила соцпрацівника, який обслуговував тітку на дому, про стан здоров`я ОСОБА_6 . Соцпрацівник здійснювала належний догляд.

ОСОБА_5 не мала змоги сама доглядати за тіткою, оскільки мешкає в іншому населеному пункті та сама є інвалідом ІІІ групи по зору.

ОСОБА_5 01 квітня 2018 року приготувала їжу і в вечірній час поїхала до тітки щоб погодувати та провідати і допомогти, зайшла до будинку де проживала тітка, де її зустріли сусіди ОСОБА_8 і почали говорити, щоб вона забрала тітку до себе додому, зазначаючи, що вона їм заважає. ОСОБА_5 впевнилась, що соцпрацівник здійсноює догляд за тіткою належним чином. Перевезти до себе додому у м. Роздільна тітку не могла, сусіди ОСОБА_8 їй погрожували, що поб`ють якщо вона буде приходити, вона злякалась, але все рівно періодично приїздила до тітки з метою догляду на протязі останніх двох місяців перед смертю, ніякого сумісного проживання з сім`єю ОСОБА_8 у тітки не було.

На думку відповідачки, наданий акт про проживання позивачів у квартирі не зазначає того, що вони проживали однією сім`єю з ОСОБА_6 , крім того акт про сумісне проживання завірений начальником ЖЕКу № 7, де чітко написано, що «підписи по паспортах завіряє», але не зазначено, що було обстеження та засвідчується проживання сім`ї ОСОБА_8 однією сім`єю з ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 до кімнати, в якій проживала її тітка, сім`я ОСОБА_8 не допускає, вони розпорядились майном покійної та її кімнатою, а тепер з надуманих мотивів про сумісне проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 намагаються усунути її від спадкування та заволодіти нерухомим майном ОСОБА_6 .

Відповідачем ОСОБА_5 на підтвердження своїх заперечень до матеріалів справи додано фотокартки, на яких зображена вона та її тітка ОСОБА_6 .

Також до Приморського районного суду м. Одеси представником ОСОБА_5 адвокатом Шепелем В.С. надавались відзив та заперечення, відповідно до яких ведення спільного господарства, тобто пов`язаність спільного побуту з ОСОБА_6 , позивачеми не доведено, наявність взаємності прав та обов`язків не тільки відсутні, але позивачі про них і не згадують, а спільне проживання однією сім`єю позивачів з ОСОБА_6 як позивач, так і третя особа взагалі спростували, а тому позов є необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, у зв`язку з чим в його задоволені слід відмовити.

06.02.2020 року до суду звернулась ОСОБА_10 з клопотанням про залучення її до участі у справі у якості третьої особи, яке було задоволено ухвалою суду 06.02.2020 року та ОСОБА_10 залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача.

10.12.2020 року ОСОБА_10 надала до суду письмові пояснення, відповідно до яких позивачами подано обгрунтований позов, оскільки вона також проживає у квартирі спільного заселення за адресою: АДРЕСА_1 , та має частку у цій квартирі. Після укладення шлюбу між її сином - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , подружжя почало проживати разом за місцем мешкання ОСОБА_13 , який також має частку власності у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначеній квартирі також має частку власності донька ОСОБА_10 - ОСОБА_14 , яка проживає за кордоном. Крім вищевказаних осіб в квартирі АДРЕСА_4 проживала та мала частку власності померла ОСОБА_6 , житлова кімната якої розташована навпроти кімнати сім`ї позивачів. ОСОБА_6 не мала родичів, крім племінниці (відповідачки ОСОБА_5 , яка не проживала з нею та відмовлялась спілкуватись із померлою і якось їй допомагати. Після народження в сім`ї позивачів дитини, ОСОБА_6 дуже прив`язалась до хлопчика, внаслідок чого всі вони фактично проживали однією сім`єю, дбаючи один про одного та вели спільне господарство, разом вирішували побутові питання, спільно виховували дитину, мали спільні права та обов`язки один до одного. Зокрема, ОСОБА_6 допомагала у догляді та вихованні малолітньої дитини позивачів, готувала їжу, прибирала, тощо, а позивачі зі свого боку придбавали необхідні ОСОБА_6 продукти, здійснювати за неї інші побутові дії, які їй було важко зробити внаслідок похилого віку, а також зобов`язались в разі смерті ОСОБА_6 здійснити належне поховання. Після смерті ОСОБА_6 організацією її поховання займалися позивачі, які сплатили всі похоронні послуги.

06.02.2020 року судом постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання відповідача ОСОБА_5 про витребування доказів та витребувано з Центру соціального обслуговування надання соціальних послуг Приморського району м.Одеси (м.Одеса, вул. Ніжинська, 42) довідку щодо того, чи стояла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 на обліку в Центрі соціального обслуговування надання соціальних послуг Приморського району м.Одеси та якщо так, то з якого часу вона користувалася патронатом соціальної служби Центру соціального обслуговування надання соціальних послуг Приморського району м.Одеси.

Також позивачами та відповідачем заявлялись клопотання про виклик свідків (а.с. 125, 136, 161, 167), які були задоволені судом, проте у судовому засіданні 23.011.2023 року обидві сторони відмовились від виклику свідків у судове засідання.

16.08.2021 року судом завершено підготовчий розгляд справи та призначено її розгляд по суті позовних вимог.

ІНФОРМАЦІЯ_8 померла третя особа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , правонаступником якої був її син - позивач ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 . Правонаступниками померлого ОСОБА_7 є позивачі по справі ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_4 . Зазначені дані щодо правонаступництва підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.08.2023 року (а.с. 238).

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтвердила, викладені у позові обставини та вимоги, наполягала на їх задоволенні, після оголошення перерви у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 232).

У судове засідання відповідачка не з`явилась, надавала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 85, 114), її представник адвокат Шепель В.С. підтвердив обставини, викладені у відзиві на позов та запереченнях, просив суд відмовити у позові у повному обсязі, після оголошення перерви у судове засідання не з`явився, 05.09.2023 року надав заяву про справи без його участі.

Третя особа приватний нотаріус ОМНО Філімонова Г.В. надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 108).

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні просив задовольнити позов, підтримавши позицію позивача та пояснивши, що 20 років мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто він сусід позивачки та померлої ОСОБА_6 по комунальній квартирі, за цей час родичів ОСОБА_6 бачив близько 3 разів, за ОСОБА_6 доглядала ОСОБА_15 , вона з сім`єю її організувала та оплатила її поховання. Коли ОСОБА_6 ще добре почувалася, то вона доглядала за дитиною ОСОБА_16 також зазначив, що йому відомо, що сім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_6 мали спільні витрати, разом оплачували комунальні послуги, допомагали одне одному, мама ОСОБА_17 ОСОБА_10 робила ремонт у кімнаті ОСОБА_6 .

Після оголошення перерви ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 100, 231).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступних висновків.

Позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_1 уклали шлюб 17.10.2008 року, та ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народився син ОСОБА_18 , що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 11, 15).

ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 14).

Витрати на поховання ОСОБА_6 здійснено ОСОБА_12 , що підтверджується відповідною квитанцією бюро ритуальних послуг та ОСОБА_19 (а.с. 12-13).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 була зареєстрована та мешкала постійно з 17.01.1960 року по день смерті у квартирі спільного заселення за адресою: АДРЕСА_1 , та займала кімнату площею 20.64 кв.м. Крім того, у зазначеній квартирі мешкали та зареєстровані ОСОБА_10 з 17.12.1969 року, ОСОБА_4 з 09.07.2010 року, ОСОБА_7 з 13.08.2004 року, ОСОБА_14 з 09.07.2010 року, які займали дві кімнати площею 49.37 кв.м., ОСОБА_3 , який є власником 208/1000 частин зазначеної квартири 23,1 кв.м. (а.с. 16, 1836, 84).

Відповідно до довідки, наданої Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області №352 від 26.02.2019 року (а.с. 9) ОСОБА_1 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 , не мешкає.

Жильцями будинку АДРЕСА_3 складено акт від 11.02.2019 року (а.с. 10), відповідно до якого після укладення шлюбу з ОСОБА_7 . ОСОБА_1 постійно проживала разом з чоловіком.

На ухвалу суду про витребування доказів по справі КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Приморського району м. Одеси» надано відповідь (а.с. 95), з якої вбачається, що ОСОБА_6 , пенсіонерка, мала статус «дитина війни», у 2007 році була прийнята на облік у територіальному центрі до відділення грошової та натуральної допомоги, у якому перебувала до 2011 року. З 02.02.2011 року згідно з особистою заявою та висновком карти медичного обстеження КУ «Міська поліклініка №14 м. Одеси» ОСОБА_6 переведена до відділення соціальної допомоги вдома, де користувалася послугами соціального працівника до 28.05.2018 року. За період перебування на обслуговуванні ОСОБА_6 відповідно до умов договору та індивідуального плану тричі на тиждень через соціального працівника безоплатно отримувала соціальні послуги вдома, а саме: купівлі та доставка продуктів харчування та інших товарів за кошти підопічного, косметичне прибирання житла, допомога в оплаті комунальних послуг та інші послуги. Крім того, ОСОБА_6 надавались різні види допомог набори побутової хімії та гігієни, гарячі обіди тощо. ОСОБА_6 наказом директора територіального центру від 04.06.2018 року №76 знята з обліку у зв`язку зі смертю.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17 (провадження № 61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17 (провадження № 61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17 (провадження № 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю позивачів та померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 , судом встановлено, що належних та допустимих доказівна підтвердження ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків позивачами не надано.

Надані позивачами докази не є безспірним підтвердженням саме факту їх проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_6 не менше п`яти років до моменту відкриття спадщини після смерті останньої.

Сам факт проживання позивачів та померлої ОСОБА_6 в одній квартирі не може підтверджувати факт їх проживання однією сім`єю, оскільки ця квартира є квартирою спільного заселення.

Не може бути підтвердженням факту спільного проживання позивачів і організація поховання ОСОБА_6 .

Доводи позивачів, що вони фактично проживали однією сім`єю з ОСОБА_6 , дбаючи один про одного, вели спільне господарство, разом вирішували побутові питання, спільно виховували дитину, мали спільні права та обов`язки один до одного, підтверджуються тільки показами третіх осіб, залучених до участі у справі на стороні позивачів.

При цьому суд враховує, що сам факт надання допомоги іншій особі, яка є одинокою особою похилого віку, не є безумовним підтвердженням наявності факту проживання однією сім`єю та не свідчить про наявність підстав для застосування статті 1264 ЦК України (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 369/9334/16-ц, провадження № 61-20367св19).

Також суд враховує, що ОСОБА_6 згідно з особистою заявою та висновком карти медичного обстеження КУ «Міська поліклініка №14 м. Одеси» користувалася послугами соціального працівника з 02.02.2011 року до 28.05.2018 року, та тричі на тиждень через соціального працівника безоплатно отримувала соціальні послуги вдома.

Таким чином, оскільки позивачами не доведено достатніх і переконливих обставин, існування яких свідчить про факт їх спільного проживання з ОСОБА_6 однією сім`єю, а також ведення ними спільного господарства, наявності спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, взаємних прав та обов`язків тощо, суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Філімонова Галина Василівна, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 не менше п`яти років до відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне рішення складено 25.12.20223 року.

Суддя Л.С. Єршова