П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року м. Київ

Справа № 381/3880/22

Провадження: № 22-ц/824/10261/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Кулікової С. В.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Коломайко Марини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Дубас Т.В.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Боярський відділ реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області, військова частина № НОМЕР_1 МОУ, про встановлення факту смерті,

у с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 20 квітня 2022 року її чоловік був призваний на військову службу під час загальної мобілізації до військової частини № НОМЕР_2 . З 21.04.2022 року його, ОСОБА_2 , зараховано до списків особового складу частини № НОМЕР_1 . З моменту мобілізації її чоловіка вони постійно підтримували телефонний зв`язок, він, ОСОБА_2 , перебував у в/ч у казармі № 15 на території смт Десна. Дізнавшись про здійснення ракетного удару по смт Десна 17 травня 2022 року вона, заявниця, намагалась зв`язатись із чоловіком, однак телефон був поза зоною досяжності. Також вона неодноразово зверталась до в/ч, однак будь-якої інформації щодо свого чоловіка так і не змогла отримати. Після розібрання завалів та перевірки списків померлих та поранених ОСОБА_2 виявлено не було. 17.06.2022 року вона, заявниця, отримала сповіщення про те, що її чоловік зник безвісти 17.05.2022 року в н.п. Десна під час ракетного удару з боку країни-агресора Російської Федерації. За результатами проведення службового розслідування було встановлено, що 17 травня 2022 року близько 04:29 год. збройними силами РФ був нанесений ракетний удар по військовому містечку АДРЕСА_1 , внаслідок якого було частково зруйновано казарму № 3, в якій проживали військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 , та № 15, в якій проживали військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 та НОМЕР_4 . Оскільки тіло її чоловіка не ідентифіковано, неможливо відібрати ДНК зразки, провести відповідну експертизу та отримати відповідну довідку про смерть. За викладених обставин, просила суд визнати померлим, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Боярка Київської області, яка сталась внаслідок ракетного удару, нанесеного збройними силами РФ 17 травня 2022 року у смт. Десна Чернігівського району Чернігівської області, під час виконання ОСОБА_2 , обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2023 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не дослідив належним чином наявні в матеріалах справи докази, які дають можливість встановити визначені в заяві обставини. Відмічала, що норми ЦК України передбачають можливість оголошення фізичної особи померлою, якщо така особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають припускати її загибель. Зауважувала, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ОСОБА_1 , її адвокат Коломайко М. О., представник в/ч № НОМЕР_1 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні до оголошення перерви ОСОБА_1 та її адвокат Коломайко М. О. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Боярський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області у поданій суду заяві від 28 червня 2023 року просив розгляд справи здійснювати без участі представника відділу.

З огляду на викладене, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Київської області (а.с. 14).

З 20 квітня 2022 року ОСОБА_2 призваний на військову службу по мобілізації до лав Збройних Сил України на підставі п. 1-4 Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року до військової частини № НОМЕР_2 (а.с. 19).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 від 21.04.2022 року, солдата ОСОБА_2 , з 21.04.2022 року зараховано до списків особового складу в/ НОМЕР_5 та призначено на посаду майстра-номера обслуги гаубичного самохідно-артилерійського взводу гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону (а.с. 24).

Згідно довідки в/ч № НОМЕР_1 від 06.05.2022 року № 1058, солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 16).

17 травня 2022 року з боку країни-агресора РФ із застосуванням ракетної зброї був здійснений ракетний удар по смт Десна Козелецького району Чернігівської області.

25 травня 2022 року за фактом зникнення внаслідок вказаного ракетного удару військовослужбовця ОСОБА_2 , який проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , до ЄРДР внесено дані про кримінальне провадження № 0000715 за частиною третьою статті 110 КК України (а.с. 18).

Постановою Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону від 28.10.2022 року кримінальне провадження № 0000715 об`єднано з кримінальним провадженням №0000030, та обліковується як кримінальне провадження №0000030.

Згідно наказу в/чА0665 смт. Десна № 170 від 16.06.2022 року «Про підсумки проведення службового розслідування», командирам в/ч НОМЕР_1 та НОМЕР_4 загибель та поранення військовослужбовців підпорядкованих військових частин внаслідок нанесення противником ракетного удару 17 травня 2022 року вважати такою, що сталась під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, загибель (поранення) не пов`язані з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення військовослужбовцями дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження (а.с. 21-22).

17 червня 2022 року ОСОБА_1 сповіщенням № 68 В/Ч НОМЕР_1 повідомлено про те, що її чоловік майстер-номер обслуги самохідно-артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник без вісти 17.05.2022 року в н.п. Десна під час ракетного удару з боку країни-агресора РФ (а.с. 17).

Відповідно до витягу з наказу командира в ч НОМЕР_1 за №538 від 01.08.2022 року наказано солдата ОСОБА_2 вважати безвісти відсутнім військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини, та внаслідок нанесення противником ракетного удару 17 травня 2022 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що заявницею не надано суду будь-яких доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерську довідку про смерть (форма №106-1/о), а відкрите кримінальне провадження не є підставою для встановлення факту смерті вказаного громадянина.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Указом Президента України № 64/22 з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який наразі його продовжено Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається (стаття 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження різні справи, перелік юридичних фактів, який не є вичерпним, наведено у статті 315 ЦПК України.

Чинний ЦПК України визначає чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами ДРАЦСу може бути видано свідоцтво про смерть:

встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої 315 ЦПК України);

встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (статті 317 ЦПК України);

оголошення фізичної особи померлою (статті 305, 309 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з частиною 3 статті 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала без вісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (ч. 4 ст. 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто, констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд па підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Тобто, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

Розглядаючи справу вказаної категорії, судам слід, окрім іншого, з`ясовувати, чи може відсутність особи умисною, тобто, чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Схожий за змістом висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 та від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19.

Аналізуючи норми права, підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Одним з обов`язкових реквізитів такого актового запису про смерть, а також свідоцтва про смерть є дата смерті.

Доказами, що підтверджують факт народження/смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути: пояснення заявників, свідків; письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи, висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про народження/смерть наказ командира військової частини про виключення із особового складу; скріншоти особистого листування; дані, отримані з відкритих джерел чи соціальних мереж, які доводять факт ведення бойових дій у конкретній місцевості у певний час; акти про настання смерті.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази ( ч. 2 ст. 294 ЦПК України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як убачається із наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 170 від 16.06.2022, в результаті проведення службового розслідування було встановлено, що 17 травня 2022 року близько 04:29 год. збройними силами Російської Федерації був нанесений ракетний удар по військовому містечку АДРЕСА_1 , в результаті якого було частково зруйновано казарми № 3 , в якій проживали військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 , та № 15, в якій проживали військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 та НОМЕР_4 . Внаслідок ракетного удару та руйнування будівель загинули, зникли безвісти та зазнали поранень військовослужбовці військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_4 . В казармах № 3 та № 15 розміщувався особовий склад в/ч НОМЕР_1 відповідно до вимог мобілізаційних директив Головнокомандувача Збройних Сил України та командувача Сухопутних військ Збройних Сил України щодо формування 66 окремої механізованої бригади. Нанесення представниками військових формувань та іншими підрозділами РФ ракетного удару по вказаних казармах № №3 та №15) привело до загибелі та травмування особового складу вищезазначеної військової частини.

Внаслідок нанесення противником ракетного удару 17 травня 2022 року командирам військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_4 наказано вважати загибель та поранення військовослужбовців такими, що сталися під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини. Загибель (поранення) не пов`язані із вчиненням злочину чи адмінправопорушення, не є наслідком вчинення військовослужбовцями дій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесних ушкоджень.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для задоволення заяви ОСОБА_1 та визнання її чоловіка солдата ОСОБА_2 померлим, оскільки події, що сталися 17 травня 2022 року загрожували йому смертю та дають підстави припускати його ймовірну загибель від ракетного удару, завданого збройними силами РФ по смт. Десна, Чернігівського району, Чернігівської області 17 травня 2022 року.

При цьому, колегія суддів відмічає, що вказані вище письмові докази не містять жодних суперечностей і надають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 на території військового містечка АДРЕСА_1 , де останній виконував обов`язки військової служби, пов`язані із захистом Батьківщини, оскільки ОСОБА_2 пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю, встановлені обставини дають підстави припускати, що його загибель сталась внаслідок ракетного обстрілу.

Вказане підтверджується наказами в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 № 170 від 16.06.2022 року «Про підсумки проведення службового розслідування», №538 від 01.08.2022 року, а також сповіщенням В/Ч НОМЕР_1 № 68 від 17.06.2022 року.

З огляду на обставини, за яких найімовірніше сталася смерть чоловіка заявниці (ракетний удар, внаслідок якого частина особового складу в/ч зникла безвісти, відсутність тіл та неможливість їх ідентифікації), у заявниці була відсутня як на той час (момент смерті), так і на теперішній час можливість отримати відповідні документи про його, ОСОБА_2 , смерть.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки наданим ОСОБА_1 доказам, та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

В будь-якому випадку, навіть у разі наявності сумнівів в доведеності ОСОБА_1 своїх вимог, суд першої інстанції з метою з`ясування обставин справи мав право за власною ініціативою витребувати необхідні докази, такі як: пояснення представників військової частини, матеріали службового розслідування тощо, однак, таким правом не скористався.

Поза увагою суду першої інстанції залишилось і те, що у відповідності норм Конституції України та вищенаведених положень чинного законодавства, забезпечення можливості реалізації та захист прав, свобод та інтересів громадян є одним із головних обов`язків держави, виконання якого не може бути вибірковим.

Судове рішення, яке підтверджує факт смерті відсутньої особи шляхом оголошення її померлою, з моменту набрання законної сили є підставою для припинення правосуб`єктності такої фізичної особи.

На підставі вказаного рішення суду органом державної реєстрації актів цивільного стану видається свідоцтво про смерть особи. Після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст. 1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія або інші виплати, передбачені законом, шлюб припиняється (ст. 104 СК України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст. 248 ЦК України).

Держава повинна захищати та сприяти реалізації законних прав, свобод та інтересів всіх своїх громадян.

Правом, яке держава має захищати та забезпечувати можливість для його реалізації, в даному випадку є право ОСОБА_1 , як громадянки України та дружини, на оголошення її чоловіка померлим, що, у свою чергу, стане підставою для реалізації нею інших своїх прав та обов`язків, пов`язаних зі смертю чоловіка, зокрема, спадкування, отримання відповідної допомоги (виплати), тощо.

Натомість, реалізація вказаних прав в позасудовому порядку наразі неможлива з об`єктивних причин - відсутності у заявниці документів, передбачених чинним законодавством України, які посвідчують факт смерті особи і дозволяють здійснити державну реєстрацію смерті особи відповідним територіальним органом ДРАЦС України.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що відповідно до принципу jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

При цьому, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд повинен самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію останніх та застосувати для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово акцентувала увагу на тому, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з питанням визнання її чоловіка померлим, назвала подану нею заяву «Про встановлення факту смерті», та, посилаючись на положення ст. 315 ЦПК України, просила суд визнати (оглосити) її чоловіка ОСОБА_2 померлим внаслідок ракетного удару, нанесеного країною-агресором РФ 17 травня 2022 року у смт. Десна Чернігівського району Чернігівської області.

Допущена заявником невідповідність у формулюванні назви з її прохальною частиною не може мати наслідком відмову у задоволенні цієї заяви, адже фактично ОСОБА_1 просила суд визнати (оголосити) померлим свого чоловіка, і такі її вимоги є обґрунтованими.

Некоректне або недостатньо коректне формулювання і виклад вимог позову, якщо не викликає сумніву мета та підстави звернення особи до суду, не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 20 серпня 2021 року у справі № 149/2736/20.

Відмовляючи у встановленні факту смерті та, одночасно, посилаючись на те, що порядок визнання фізичної особи безвісти відсутньою або оголошення її померлою визначено окремою Главою 4 Розділу IV ЦПК України, суд першої інстанції, не звернув уваги на викладені заявницею обставини, прохальну частину заяви та долучені до цієї заяви докази, які дозволяли суду вирішити заяву на підставі ст. 46 ЦК України та ст. ст. 305, 306 ЦПК України.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Коломайко М.О. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2023 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Коломайко Марини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Боярка Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Датою смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати 17 травня 2022 року.

Місцем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати смт. Десна, Чернігівського району, Чернігівської області.

Вважати, що смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язана із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

С. В. Кулікова