ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3207/22
Провадження № 2/210/211/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 грудня 2023 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із заявою до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є старшим солдатом Військової частини польова пошта НОМЕР_1 . З 15.05.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в м. Артемівськ Донецької області сектору «С».Відповідно до службової характеристики за час проходження служби у І зенітно-ракетному відділенні, 4 зенітно-ракетному взводі І зенітно-ракетної батареї, зенітно-ракетного артилерійського дивізіону позивач зарекомендував себе з позитивною сторони. До виконання службових обов`язків ставився відповідально, накази командування виконував вчасно, розпочату справу завжди доводив до кінця, проявляючи при цьому необхідну наполегливість.

12.06.2015 року біля 12.30 години при виконанні завдань в зоні АТО у м. Артемівськ Донецької області під час чергування позивача в частині стався вибух, внаслідок яких він отримав поранення у вигляді множинних вогнепальних поранень м`яких тканин обличчя, правого плеча, правого стегна. Внаслідок отриманих поранень позивач був евакуйований до ЦРЛ м.Артемівськ, де йому проведено Ro-граму, ПХО ран з видаленням осколків та накладенням первинних швів, після чого 13.06.2015 року ОСОБА_1 було евакуйовано до ВМКЦ ПнР.

Згідно наказу військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 12.06.2015 №182 «Про призначення службового розслідування по факту осколочного поранення» проведено службове розслідування щодо ОСОБА_1 як механіка-водія 1-го зенітно-ракетного відділення 4-го зенітно-ракетного взводу, 1-ї зенітно-ракетної батареї, зенітно-ракетного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 . В ході службового розслідування встановлено, що 12.06.2015 року близько 12.20 години під час несення чергування на території військової частини НОМЕР_2 м.Артемівськ Донецької області, стався напад невідомих на варту, відбулися два вибухи, внаслідок яких ОСОБА_1 отримав поранення. Службовим розслідуванням підтверджено, що згідно виписного епікризу військової частини НОМЕР_3 м. Харків (госпіталь) ОСОБА_1 з 13.06.2015 року по 18.06.2015 рік перебував на лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії та стоматології з діагнозом: множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин правої щічної ділянки, підборіддя, тулубу з правої сторони, стегна, правого плеча, третього пальця правої кисті, підшкірна пара орбітальна гематома з правого боку.

Таким чином, службовим розслідуванням встановлено поранення позивача, отримане під час виконання обов`язків в зоні антитерористичної операції під час чергування на бойовому посту, розташованому на території військової частини НОМЕР_2 м. Артемівськ Донецької області, внаслідок обстрілу з боку незаконних озброєних формувань.

Також, під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 осколочне поранення не пов`язане з вчиненням злочину, чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Отже, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що поранення, отримане позивачем, необхідно вважати таким, що отримане під час виконання обов`язків в зоні антитерористичної операції під час чергування на бойовому посту, розташованому на території військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 внаслідок обстрілу з боку незаконних озброєних формувань.

21.04.2016 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби та 19.02.2020 року під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 5% втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язано із захистом Батьківщини, що сталося 12.06.2015 року.

18 Регіональною військово-лікарською комісією з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтв у протоколі №367 від 22.10.2019 встановлено, що на підставі наданих позивачем підтверджуючих документів поранення, отримані ним, є такими, що пов`язані з захистом батьківщини.

Проте комісією Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги з тієї підстави, що позивача було звільнено з військової служби 21.04.2016 року, ступінь втрати інвалідності встановлено 19.02.2020 року, тобто позивачем пропущено тримісячний термін після звільнення з військової служби, адже відповідно до п.7 ч.2 ст.16 Закону (у редакції Закону України від 05.09.2018 №2522-УПІ) передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранень (контузій, травм або каліцтва), захворювань під час несення ним обов`язків військової служби, що призвели до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазнаних поранень, але не пізніше, ніж через три місяці після звільнення її з військової служби

Однак серед підстав, передбачених ст. 164 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», за якими, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, не передбачено такої підстави, як пропуск тримісячного строку для звернення за одноразовою грошовою допомогою. Натомість законом визначено наступні підстави для відмови в призначенні такої допомоги: вчинення особою кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисне спричинення особою собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства; подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

В ході службового розслідування, проведеного 18 Регіональною військово-лікарською комісією з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтв, було встановлено відсутність жодної з перелічених вище підстав.

Таким чином, позивач вважає, що комісією Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, було незаконно відмовлено йому у призначенні одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, що отримав ушкодження здоров`я під час захисту Батьківщини.

Кожен військовослужбовець має права та гарантії, передбачені законодавством, для свого соціального та правового захисту. Однією з таких гарантій є відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 17 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою встановлено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної шкоди відбувається у встановленому законом порядку.

Таким чином, позивач вважає, що протиправними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, що полягає у шкоді, завданій внаслідок порушення його прав як військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги; фізичному болю та стражданнях, який він як військовослужбовець зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я в ході несення служби; душевних стражданнях, яких він як військовослужбовець зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою проти нього та встановленням часткової втрати працездатності; ушкодженнях та травмах, спричинених його участю у бойових діях, що перераховані у виписних епікризах та довідках.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію моральної шкоди, спричиненої фізичними та душевними стражданнями через ушкодження здоров`я, отримані під час виконання обов`язків військової служби в районі проведення бойових дій та захисту Батьківщини - у розмірі 200000,00 грн.

Сторони в судове засідання не викликались.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Так, у відзиві, поданому представником відповідача Міністерства оборони України, зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведений факт неправомірних дій або бездіяльності, вини Міністерства оборони України щодо спричинення моральної шкоди.Щодо права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з втратою працездатності зазначає, що позивач був звільнений з військової служби 21.04.2016 року, а ступінь втрати працездатності у розмірі 5% без встановлення інвалідності встановлено 19.02.2020 року згідно довідки МСЕК серії 12 ААА №010521. Тому, питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги повинно розглядатись відповідно до пункту 7 частини 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:... отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Особам, яким встановлено ступень втрати працездатності без встановлення інвалідності в понад тримісячний термін після звільнення, виплати не передбачені.Таким чином,відмова у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги в даному випадку є правомірною, оскільки підстав для прийняття комісією позитивного рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням 5% втрати працездатності немає, зазначене рішення комісії, оформлене протоколом №90 від 26.06.2020 року, яке позивачем не оскаржувалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старший солдат, який з 15.05.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в м. Артемівськ Донецької області сектору «С», що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи є антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданою Військовою частиною пп НОМЕР_1 від 26.05.2015 за вих.№31 (а.с.9).

Відповідно до службової характеристики за час проходження служби у І зенітно-ракетному відділенні, 4 зенітно-ракетному взводі І зенітно-ракетної батареї, зенітно-ракетного артилерійського дивізіону ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивною сторони. До виконання службових обов`язків ставився відповідально, накази командування виконував вчасно, розпочату справу завжди доводив до кінця, проявляючи при цьому необхідну наполегливість.Статути ЗСУкраїни знає добре та керується ними у повсякденній діяльності (а.с. 10).

12.06.2015 року біля 12.30 години при виконанні завдань в зоні АТО у м. Артемівськ Донецької області під час чергування позивача в частині стався вибух, внаслідок яких він отримав поранення у вигляді множинних вогнепальних поранень м`яких тканин обличчя, правого плеча, правого стегна. Внаслідок отриманих поранень позивач був евакуйований до ЦРЛ м. Артемівськ, де йому проведено Ro-граму, ПХО ран з видаленням осколків та накладенням первинних швів, після чого 13.06.2015 року ОСОБА_1 було евакуйовано до ВМКЦ ПнР, що підтверджується виписним епікризом відділення щелепно-лицевої хірургії та стоматології ВМКЦ ПнР МО України IX №7472 від 18.06.2015 року, консультативним, висновком спеціаліста Кіровоградського обласного госпіталю для ветеранів війни від 01.07.2015 року, довідкою ВЧ54 від 12.06.2015 року, довідкою про обставини травми ВЧ польова пошта НОМЕР_1 №1226 від 06.04.2016 року, довідкою №1782 військово-лікарської комісії ВЧ НОМЕР_4 від 19.06.2015 року (а.с. 11, 12, 15, 23).

Згідно наказу військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 12.06.2015 №182 «Про призначення службового розслідування по факту осколочного поранення» проведено службове розслідування щодо ОСОБА_1 як механіка-водія 1-го зенітно-ракетного відділення 4-го зенітно-ракетного взводу, 1-ї зенітно-ракетної батареї, зенітно-ракетного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 . В ході службового розслідування встановлено, що 12.06.2015 року близько 12.20 години під час несення чергування на території військової частини НОМЕР_2 м. Артемівськ Донецької області, стався напад невідомих на варту, відбулися два вибухи, внаслідок яких ОСОБА_1 отримав поранення. Службовим розслідуванням підтверджено, що згідно виписного епікризу військової частини НОМЕР_3 м. Харків (госпіталь) ОСОБА_1 з 13.06.2015 року по 18.06.2015 рік перебував на лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії та стоматології з діагнозом: множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин правої щічної ділянки, підборіддя, тулубу з правої сторони, стегна, правого плеча, третього пальця правої кисті, підшкірна пара орбітальна гематома з правого боку.

Таким чином, службовим розслідуванням встановлено поранення позивача, отримане під час виконання обов`язків в зоні антитерористичної операції під час чергування на бойовому посту, розташованому на території військової частини НОМЕР_2 м.Артемівськ Донецької області, внаслідок обстрілу з боку незаконних озброєних формувань.

Також, під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 осколочне поранення не пов`язане з вчиненням злочину, чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що поранення, отримане старшим солдатом ОСОБА_1 , таким, що отримане під час виконання обов`язків в зоні антитерористичної операції під час чергування на бойовому посту, розташованому на території військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 внаслідок обстрілу з боку незаконних озброєних формувань. Це підтверджується наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №224 від 29.06.2015 року (а.с 20-21).

21.04.2016 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби та 19.02.2020 року під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 5% втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язано із захистом Батьківщини, що сталося 12.06.2015 року (а.с. 13).

18 Регіональною військово-лікарською комісією з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтв у протоколі №367 від 22.10.2019 встановлено, що на підставі наданих позивачем підтверджуючих документів поранення, отримані ним, є такими, що пов`язані з захистом батьківщини, що підтверджується протоколом 18 Регіональної військово-лікарської комісії №367 від 22.10.2019 (а.с.17).

Комісією Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги з тієї підстави, що він був звільнений з військової служби 21.04.2016 року, ступінь втрати інвалідності встановлено 19.02.2020 року, тобто позивачем пропущено тримісячний термін після звільнення з військової служби, адже відповідно до п.7 ч.2 ст.16 Закону (у редакції Закону України від 05.09.2018 №2522-УПІ) передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранень (контузій, травм або каліцтва), захворювань під час несення ним обов`язків військової служби, що призвели до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазнаних поранень, але не пізніше, ніж через три місяці після звільнення її з військової служби, що підтверджується листом Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №7/12011/7 від 08.07.2020, витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, №90 від 26.06.2020 року (а.с.18,19).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України будь-яка особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Позивач вважає, що комісією Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, було незаконно відмовлено йому у призначенні одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, що отримав ушкодження здоров`я під час захисту Батьківщини, у зв`язку з чим протиправними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не оскаржувалося рішення комісії Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, а тому відсутні підстави вважати, що прийняте рішення відповідача є протиправним та завдало позивачеві моральної шкоди.

За вказаних обставин суд доходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 43, 46 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141,259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено 25.12.2023 року.

Суддя: В. Є. Сільченко