Справа №464/1961/20
пр.№ 4-с/464/13/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2023 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.

при секретарі - БРИНОШ А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові скаргу

ОСОБА_1 на протиправну бездіяльність державного виконавця Соборного відділу ДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України КРАЙНЯКА М.С., визнання не законною постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, уточнивши вимоги якої, просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Соборного відділу ДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Крайняка М.С., визнати незаконною та скасувати його постанову від 10 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження №70153065 та зобов`язати такого усунути допущені порушення та забезпечити стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь, незаконно стягнуті з нього кошти в сумі 2115, 1 доларів США.

Скаргу мотивує тим, що на виконанні у Соборному відділі ДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №70153065 щодо примусового виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2022 року у справі №464/1961/20, яке постановою Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року в частині вирішення позовних вимог про визнання нікчемними та недійсними з моменту укладення договору умов кредитного договору та повернення ОСОБА_2 незаконно стягнутих з нього коштів скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до АТ «Приватбанк» про визнання окремих положень договору недійсними та відшкодування шкоди задоволено частково. Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_2 незаконно стягнуті з нього кошти за надання фінансового інструменту та комісії за резервування ресурсів у розмірі 2115,11 дол. США з урахуванням безпідставно нарахованих пені та відсотків на цю суму. В задоволенні решти позовних вимог в цій частині відмовлено. Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 27 липня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до АТ КБ «Приватбанк» про зняття обтяжень з квартири АДРЕСА_1 та повернення оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначену квартиру визнано не чинним. Провадження у справі в частині вимог ОСОБА_2 до АТ КБ «Приватбанк» про зняття обтяжень з квартири , що по АДРЕСА_2 , та повернення оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначену квартиру закрито за відсутністю предмету спору.

Виконавче провадження відкрито 26 жовтня 2022 року державним виконавцем Крайняком М.С. Постановою про відкриття виконавчого провадження боржника було зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів з дати відкриття виконавчого провадження. Оскільки тривалий час рішення суду не виконувалося та він не отримував відповідей на свої запити щодо інформації про хід виконавчого провадження, змушений був звертатися до начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, до заступника директора департаменту ДВС, до міністра юстиції України з метою вжиття заходів для отримання зазначеної інформації. 27 квітня 2023 року отримав лист з Міністерства юстиції України за підписом ОСОБА_3 в якому було вказано, що на виконанні у Соборному відділі ДВС з 26 жовтня 2022 року по 10 січня 2023 року перебувало виконавче провадження № 70153065 з примусового виконання виконавчого листа Сихівського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2022 року по справі №464/1961/20 про зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» провести ОСОБА_2 незаконно стягнуті з нього кошти за надання фінансового інструменту та комісії за резервування ресурсів у розмірі 2115,11 доларів США з урахуванням безпідставно нарахованих пені та відсотків на цю суму. У зв`язку з невиконанням рішення суду та відповідно до вимог статей 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем до боржника двічі, 02 листопада та 16 листопада 2022 року застосовано штрафні санкції та на адресу ВП №5 ДВП Головного управління НП у Дніпропетровській області 06 січня 2023 року надіслано повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення. Державним виконавцем на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону 10 січня 2023 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №70153065, виконавчий лист від 04 жовтня 2022 року №464/1961/20 повернуто до Сихівського районного суду м.Львова. Однак, копії постанови про закінчення виконавчого провадження, як і інших документів, державний виконавець йому не надсилав. Неодноразові його заяви про надання документів та запити з даного приводу, залишені державним виконавцем без реагування. Таким чином, у виконавчому провадженні не здійснено жодних ефективних виконавчих дій, а тому постанова про закриття виконавчого провадження є передчасною, протиправною та повинна бути скасована, оскільки рішення суду досі не виконано.

У зв`язку з цим, просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Соборного відділу ДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Крайняка М.С. в рамках виконавчого провадження ВП №70153065, скасувати постанову державного виконавця від 10 січня 2023 року про закриття виконавчого провадження.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги скарги підтримав та просив її задоволити.

Державний виконавець неодноразово в судове засідання не з`являвся, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом також враховано, що за клопотанням представника Соборного відділу ДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкладався розгляд скарги, з метою реалізації права на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте таким правом останній не скористався.

Представник стягувача в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. У випадку, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що на виконанні у Соборному відділі ДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №70153065 щодо примусового виконання рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2022 року у справі №464/1961/20, яке постановою Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року в частині вирішення позовних вимог про визнання нікчемними та недійсними з моменту укладення договору умов кредитного договору та повернення ОСОБА_2 незаконно стягнутих з нього коштів скасувано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до АТ «Приватбанк» про визнання окремих положень договору недійсними та відшкодування шкоди задоволено частково. Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_2 незаконно стягнуті з нього кошти за надання фінансового інструменту та комісії за резервування ресурсів у розмірі 2115,11 дол. США з урахуванням безпідставно нарахованих пені та відсотків на цю суму. В задоволенні решти позовних вимог в цій частині відмовлено. Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 27 липня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до АТ КБ «Приватбанк» про зняття обтяжень з квартири за адресою АДРЕСА_3 та повернення оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначену квартиру визнано не чинним. Провадження у справі в частині вимог ОСОБА_2 до АТ КБ «Приватбанк» про зняття обтяжень з квартири за адресою АДРЕСА_3 та повернення оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначену квартиру закрито за відсутністю предмету спору. Виконавче провадження відкрито 26 жовтня 2022 року державним виконавцем Крайняком М.С. Постановою про відкриття виконавчого провадження боржника було зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів з дати відкриття виконавчого провадження.

Крім того, встановлено, що вказане судове рішення було предметом розгляду Верховного суду, згідно постанови від 31 травня 2023 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, постанову Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року залишено без змін.

З матеріалів справи вбачається, що боржником рішення суду не виконано.

10 січня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено до ВП №5 ДВП Головного управління НП в Дніпропетровській області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення посилається на неправомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови від 10 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження №70153065, а також відповідно й на неправомірність вказаної постанови, оскільки державним виконавцем належних виконавчих дій щодо виконання рішення суду не проводилося, жодних документів на його адресу не надсилалося, відповіді на звернення не надавалося.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Статтею 63 регламентовано Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

При цьому, судом встановлено, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження стягувачу державним виконавцем не надсилалася. Жодних належних та допустимих доказів про направлення скаржнику чи отримання ним оскаржуваної постанови, до суду державним виконавцем не надано.

Відповідно до ст.449 ЦПК України, стороною виконавчого провадження скаргу на дії державного виконавця може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Заявник зазначає, що копію оскаржуваної постанови від державного виконавця він не отримував. Дані, які б спростовували вказані обставини у суду відсутні, а тому суд вважає, що скаргу подано в строк.

Крім того, суд вважає, що державний виконавець не в повному обсязі виконав роботу щодо виконання посадових прав та обов`язків, передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки з копії матеріалів виконавчого провадження наданих суду вбачається лише те, що рішення суду боржником не виконано, за не виконання на нього було накладено штрафи, а також надіслано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Про вчинення державним виконавцем інших виконавчих дій не надано.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

При цьому, державний виконавець в судове засідання не з`явився та не надав суду доказів того, що ним вживалися всі необхідні дії для здійснення примусового виконання рішення суду, з наданих матеріалів виконавчого провадження такого не встановлено.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, суд вважає, що постанова державного виконавця від 10 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження №70153065 є передчасною та неправомірною, та такою, що порушує права заявника на судовий захист, а тому приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, суд вважає за доцільне роз`яснити, що положеннями ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Разом з тим, щодо вимог скарги про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця та зобов`язання його забезпечити виконання рішення, суд приходить до наступного.

На думку суду, дійсна мета даної скарги, обґрунтована заявником це скасування постанови про закінчення виконавчого провадження задля подальшого виконання рішення суду, досягнута шляхом задоволення судом в цій частини вимог скарги, а тому визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця не призведе до більш ефективного захисту прав скаржника.

Таким чином в задоволенні цієї частини вимог скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 258-260, 447, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на протиправну бездіяльність державного виконавця Соборного відділу ДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України КРАЙНЯКА М.С., визнання не законною постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання до вчинення дій задоволити частково.

Постанову державного виконавця Соборного відділу ДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України КРАЙНЯКА М.С. від 10 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 70153065 скасувати.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення/

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ О.А. БЕСПАЛЬОК