ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4999/23 Справа № 193/1610/21 Суддя у 1-й інстанції - Шумська О.В. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мірути О.А.

суддів - Тимченко О.О., Хейло Я.В.

за участю секретаря судового засідання - Тимофєєвої В.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2023 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» про захист прав споживачів, (суддя Шумська О.В.,), ухваленого в приміщенні Софіївського районного суду Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернлась до суду з позовом до ТОВ «Слон Кредит» про захист прав споживачів..

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між ОСОБА_1 та фінансовою організацією ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» наявні кредитні відносини, які оформлювалися за допомогою електронних пристроїв в мережі інтернет без повного та всебічного ознайомлення споживача з Правилами нядання грошових коштів у кредит та без надання самого тексту кредитного договору, у зв`язку з чим споживач детально непроінформований щодо умов кредитування. Позивач вказує,що їй відомо, що існують кредитні відносини без фактичної наявності у споживача тексту, номеру та дати укладання відповідного Договору. 08.11.2021 року на електронну адресу відповідача було направлено адвокатський запит з проханням отримання копії кредитного договору, укладеного між сторонами. Однак, ніякої відповіді на момент звернення до суду позивач не отримала. Правовідносини у сфері надання споживчого кредиту регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про банки та банківську діяльність». Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.3 ст. 652 ЦПК України, у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Враховуючи принципи застосування аналогію права та аналогію закону кредитний договір, укладений між ОСОБА_1 та TОB «СЛОН КРЕДИТ» підлягає розірванню з повернення становища що існувало до укладання договору до попереднього стану.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слон кредит" про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору - задоволено.

Розірвано кредитний договір №646543 від 29.06.20021 року укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 .

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю. "Слон кредит" на користь ОСОБА_1 - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7200 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю. "Слон кредит" на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ТОВ «Слон Кредит» посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «Слон Крелит» зазначило, що договір про надання споживчого кредиту між ОСОБА_1 та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладено та підписано саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору кладеного у письмовій формі. Товариство після одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відправило Клієнту її примірник Кредитного договору у формі електронного документу розмістивши у особистому кабінеті Клієнта. Товариство повідомило Клієнта про факт перерахування коштів шляхом відправки інформаційного повідомлення засобами зв`язку та 29.06.2021 р. о 19:04:07 надіслало СМС-повідомлення Клієнту з текстом: «Мі vіdpravilі Vam 18000 grn za dogovorom #646543, data nastupnoho platezhu 29.07.2021, detali V osobystomu kabineti https://sloncredit.ua/ua/login» (Скрін-шотз ІТС Товариства додається)

Отже. 29.06.2021 року, при укладенні Договору про надання споживчого кредиту №646543 від 29.06.2021 р. ОСОБА_1 було свідомо вчинено сукупність дій спрямованих на укладення Договору споживчого кредиту, а саме: вона самостійно для себе визначила необхідний для неї обсяг часу для ознайомлення з

умовами договору; після чого проявила намір вступити з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» в договірні відносини: -після узгодження розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, та інших істотних умов договору. Договір про надання споживчого кредиту було підписано ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.Грошові кошти того ж дня були переведені та зараховані на банківську картку Позивача.

Таким чином, позивач була ознайомлена з усіма умовами договору без виключення, в тому числі, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів. Даний тезис підтверджується підписом Позивача під вищевказаними документами проставленими нею у порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію».

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скрагу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 , не з`явилась про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Новак А.М.. не з`явився про день та час слухання справи, повідомлений шляхом направлення електронного листа на електронну адресу зазначену в позовній заяві.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що 29.06.2021 року між ОСОБА_1 та фінансовою організацією ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладено договрі №646543 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 22 500 грн. з кінцевим терміном повернення до 29.06. 2022 року (а.с. 7 - 10).

Також того ж дня ОСОБА_1 було підписано Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів до договору.

Так, згідно п. 1.2, 1.3, 1.4 Договору, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту/загальний розмір/ складає 21250,00 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 30.05.2022 року.

Відповідно до п. 1.5 тип процентної ставки встановлювався у фіксованій формі. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежала від періоду її встановлення та становила: за перший день користування кредитом (включно) - 25 % в день (9125 % річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85 % річних .

Відповідно до п. 2.1 договору № 646543 про надання споживчого кредиту від 29.06.2021 року кошти кредиту надаються ТОВ «Слон Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 18000 грн. за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені споживачем в особистому кабінеті, або надані Товариству іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв`язку; у розмірі 4 500 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язаня з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору..

Згідно п 2.4. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту в порядку передбаченому п. 2.1 Договору.

Пунктами 6.3. та 6.4. передбачена відповідальність за повне або часткове прострочення терміну виконання зобов`язань за договором у виді штрафу в розмірі 91,30 грн від суми кредиту за кожен день прострочення, але не більше 50 % суми, одержаної позичальником за кредитним договором .

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ТОВ «Слон Кредит» підлягає задоволенню з наступних підстав.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не була ознайомлена з умовами договору в повній мірі в силу своєї юридичної необізнаності, оскільки наявні між сторонами відносини оформлювалися за допомогою електронних пристроїв в мережі інтернет, без повного та всебічного ознайомлення позивача з Правилами надання грошових коштів у позику, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Водночас одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно умов п.2.1. Кредитного договору, кредит видається Позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування : у розмірі 18 000 грн. за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені споживачем в особистому кабінеті, або надані товариству іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв`язку; у розмірі 4 500 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з поплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 договору.

Після проходження першого етапу реєстрації. Товариство направляє Клієнту вказаними засобами зв`язку (на номер мобільного телефону) код, який Клієнт вводить в спеціальну форму. За результатами такого вводу формується Електронне повідомлення Товариству. У разі правильно вказаного коду, Товариство створює обліковий запис Клієнта в ІТС Товариства та Клієнт здійснює перший ідентифікований вхід до Особистого кабінету, де продовжує Реєстрацію.

Після входу до особистого кабінету, Клієнт продовжила реєстрацію на Веб-сайті і заповнила необхідні поля електронної анкети.

29.06.2021 р. о 18:58:39 ТОВ «Слон Кредит» надіслало СМС-повідомлення Клієнту з текстом: « АДРЕСА_1 tym zhe spetsialnim kodom (elektronnym pidpysom) Kod: Т604 ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Скрін-шот з ІТС Товариства додається) (згідно ст. 1054 ЦКУ та ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч. 1 ст. 11 Закону, а також статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

Про готовність прийняти пропозицію (оферту) ОСОБА_1 свідчить введення нею після ознайомлення з документами оферти (Договору споживчого кредиту, Графіку погашення, Паспорту споживчого кредиту), коду «Т604» у відповідне поле.

У момент введення коду на сайті Товариства, Клієнт даними діями направила Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), що підписане Одноразовим електронним ідентифікатором, що підписує Договір. Дана дія відбулася 29.06.2021 р. о 18:59:22 та відображена в електронній формі договору в Розділі 9 Реквізити та підписи сторін.

Товариство повідомило Клієнта про факт перерахування коштів шляхом відправки інформаційного повідомлення засобами зв`язку. Товариство 29.06.2021 р. о 19:04:07 надіслало СМС-повідомлення Клієнту з текстом: : «Мі vіdpravilі Vam 18000 grn za dogovorom #646543, data nastupnoho platezhu 29.07.2021, detali V osobystomu kabineti https://sloncredit.ua/ua/login» (Скрін-шотз ІТС Товариства додається)

Отже. 29.06.2021 року, при укладенні Договору про надання споживчого кредиту №646543 від 29.06.2021 р. ОСОБА_1 було свідомо вчинено сукупність дій. спрямованих на укладення Договору споживчого кредиту

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Твердження позивача про те, що не була ознайомлена з умовами договору в повній мірі в силу своєї юридичної необізнаності, оскільки наявні між сторонами відносини оформлювалися за допомогою електронних пристроїв в мережі інтернет, без повного та всебічного ознайомлення позивача з Правилами надання грошових коштів у позику, спростовуються самим механізмом укладання електронного договору, яким є покроковий порядок дій, відповідно до якого після обрання певної суми та строку кредитування, реєстрації на сайті із наданням персональних даних та банківських реквізитів позичальник ознайомлюється із кредитним договором. Після ознайомлення та проставлення відповідної відмітки від кредитодавця надходить пропозиція підписати договір шляхом введення коду, у даному випадку Т604. При цьому позичальник не обмежений часом для ознайомлення з умовами кредитного договору, які містять у тому числі і сукупну вартість кредиту, до введення цього коду.

Дослідивши поданий відповідачем примірник оспорюваного договору суд дійшов висновку, що він містить усі істотні умови, визначені частиною 1 статті 638 та статті 1054 ЦК, а саме: відомості про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір і порядок нарахування та виплату процентів, відповідальність сторін, тощо.

Крім того, Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Слон Кредит» перебувають в загальному доступі та опубліковані на сайті товариства, з якими потенціальний позичальник може ознайомитися перед тим, як подати заявку на отримання кредиту, шляхом проставлення помітки про ознайомлення з цими правилами, і без цього кроку оформлення договору є неможливим. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) в розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення кредитного договору та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для його укладення.

За відсутності активної згоди позичальника на отримання кредиту договір не оформлюється. Підписавши договір за допомогою одноразового електронного ідентифікатора позивач засвідчив той факт, що він обізнаний з його умовами та графіком платежів, які містять усі необхідні умови кредитування.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Згідно із ч. 2ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»(в редакції, яка була чинна на дату укладення кредитного договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями15і23цьогоЗакону.

Відповідно до пункту 3.1"Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" банки зобов`язані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України.

На банки покладається також обов`язок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3 Правил).

З п. 8.8 Договору про надання споживчого кредиту №603879від 14.05.2021року вбачається, що підписуючи цей Договір, Споживач підтверджує, що: - перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а/ за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг та розміщена на Ваб сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (ділі Правила), що розміщені на Веб сайті та затверджені наказом № 06-КД від 26.10.2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; …..» .

Таким чином, при підписанні даного Кредитного договору сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, процентну ставку, умови щодо підвищення процентної ставки, строк кредитування, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що умови кредитного договору не суперечать принципу добросовісності, не призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та не завдають шкоди споживачеві, та підстав для визнання недійсним кредитного договору, які наведені позивачем, судом не встановлено.

Крім того за договором про надання споживчого кредиту № 646543 від 29.06.2021року позивачем ОСОБА_1 було здійснено оплати: 17.07.2021 року 2846 грн. 00 коп.; 11.08.2021 року 2846 грн. 00 коп., даний факт не спростовано позивачем.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Таким чином, частина друга статті 651 ЦК України дозволяє розірвання договору лише тоді, коли порушення має істотний характер, оскільки має дотримуватися принцип пропорційності порушення і відповідальності.

Згідно ч.3 ст. 652 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, не вбачається порушення прав позивача відповідачем під час укладення та виконання кредитного договору, позивач не довів наявність правових підстав для їх розірвання, частково сплатив борг, отже був ознайомлений з умовами договору та погодився з ними, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним.

У постанові від 22 грудня 2022 року по справі № 593/1401/17 (провадження № 61-5635св19) Верховним Судом зазначено, що підписуючи кредитний договір, якщо боржник не повідомляв банк про наявність у нього будь-яких зауважень чи заперечень стосовно змісту наданої йому інформації, умов отримання, користування та повернення кредиту, не заперечував отримання кредиту, своїм підписом підтвердив факт надання повної інформації про умови кредитування, а саме: строк, на який отримано кредит, процентну ставку, розмір кредиту, порядок розрахунків за кредитом тощо, то за таких обставин укладений правочин не суперечить нормам чинного законодавства, відповідає вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційна скарга ТОВ «Слон Кредит» підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивач як споживач послуг, відповідно до положень статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Згідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 р. № 590, коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком.

Таким чином,судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» - задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2023 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» про захист прав споживачів -відмовити.

Компенсувати ТОВ «Слон Кредит» судовий збір в розмірі 4026 грн. за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:

Судді: