Справа № 127/8990/23
Провадження № 2/127/1073/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29.06.2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі Жмудь Я.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду м. Вінниці, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 в м. Вінниця про, що 25 січня 2022 року складено відповідний актовий запис №486.

Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру під номером АДРЕСА_1 , в житловому будинку під номером 1 (один). Дана квартира належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого згідно наказу від 22.12.1997р. за №2114 та договору дарування частки квартири посвідченого 23.01.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №38.

Спадкоємцем другої черги є рідна сестра покійної Бласет ОСОБА_4 , яка спадщину не прийняла.

Позивач є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживав з покійною однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Спадщину ОСОБА_1 прийняв подавши відповідну заяву до Першої Вінницької державної нотаріальної контори, проте оформити свої спадкові права у нотаріуса він не має можливості, оскільки згідно поданих ним документів та даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, не можливо встановити факт родинних відносин чи інших відносин між ним та ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , а 03.12.2015 року позивач з покійною ОСОБА_3 вирішили проживати разом за місцем її реєстрації по АДРЕСА_2 , і з того часу до дня смерті ОСОБА_3 , вони проживали як подружжя, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, несли спільні витрати в тому числі по оплаті комунальних послуг.

05.12.2000 року він розірвав шлюб із ОСОБА_6 , оскільки перебував з нею у фактичних шлюбних відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 раптово померла внаслідок відкритої черепно-мозкової травми. Після її смерті всі питання, пов`язанні з похоронами, вирішував позивач особисто, самостійно ніс всі затрати по її захороненню.

Факт того, що позивач разом з ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу також підтверджується спільними фотокартками.

У зв`язку із викладеним позивач звернувся з даним позовом до суду в якому просить встановити факт проживання його та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2015 року по день смерті ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 31.03.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

11.04.2023 року позивачем подано заяву до суду про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 12.04.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 23.05.2023 року за результатами проведеного підготовчого засідання, закрито підготовче засідання, призначено стправву до судового розгляду та витребувано з Першої Вінницької державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача ОСОБА_7 в ході судового розгляду підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. В судове засідання призначене на 29.06.2023 року не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги просив задоволити, не заперечив проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на офіційному порталі судової влади.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 25.01.2022 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що свідчить актовий запис № 486, даний факт підтверджується також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14.04.2015 року помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , актовий запис 1094.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 30.04.1971 року серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8 .

Із довідки про народження ОСОБА_9 та свідоцтва про народження ОСОБА_10 вбачається, що їх батьками були ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 18.12.2018 року, ОСОБА_10 при реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище на « ОСОБА_2 ».

Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.02.2001 року, серії НОМЕР_5 , шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , розірвано 05.12.2000 року.

Витягом про реєстрацію в Спадковій справі, підтверджується, що Першою вінницькою державною нотаріальною контрою 01.02.2022 року відкрита спадкова справа №74/2022 після померлої ОСОБА_3 , яка була досліджена у судовому засіданні.

Першою вінницькою державною нотаріальною конторою від 23.11.2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю родинних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 22.01.2022 року за №722к та листа з Вінницької окружної прокуратури про проведення судово-медичної експертизи від 23.01.2022 року, ОСОБА_3 померла з діагнозом: відкрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку.

Згідно договору дарування частки квартири від 23.01.2015 року посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №38 та свідоцтва про право власності на житло виданого згідно наказу від 22.12.1997 р. за №2114 ОСОБА_3 належала квартира під номером АДРЕСА_1 , в житловому будинку під номером 1 (один).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Звертаючись до суду позивач просив встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_13 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2015 року по день її смерті.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України встановлено перелік справ про встановлення фактів, які розглядає суд. Даний перелік не є вичерпним та ч.2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до абзацу другого п. 2 вказаної вище Постанови якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Для підтвердження проживання однією сім`єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивачем, на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю його та ОСОБА_3 надано докази, які суд вважає достатніми, та такими що підтверджують даний факт.

Крім того, вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 які суду повідомили, що вони є сусідами позивача та можуть підтвердити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, постійно були разом також вели разом спільний бюджет, спільних дітей у них не має.

Таким чином, судом встановлено що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільний побут, спільно несли витрати на оплату комунальних послуг та утримання квартири в належному стані, тобто фактично проживали однією сім`єю. Факт спільного проживання однією родиною підтвердили свідки.

Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПКУ достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПКУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України гарантовано власнику здійснення його прав власності: володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.2 ст. 15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.16 ЦКУ способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч.20 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦКУ. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Враховуючи вищевикладене, те що у день смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_3 , а також те, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину в установленому законом порядку, однак у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності на спірну квартири підлягають задоволенню.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 316, 317, 319, 321, 328, 392, 1216, 1217,1265 ЦК України; ст. 15, 16, 30, 175, 316 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вінниця, в період часу з 2015 року по день смерті ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру під номером АДРЕСА_1 , в житловому будинку під номером 1 (один) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вінниця

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 29.06.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .98.

Суддя: