Справа № 750/3858/23
Провадження № 2/750/778/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі

судді Требух Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Галета Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що за судовими наказами з нього стягуються аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини його заробітку (доходу) щомісяця (судовий наказ №751/8596/17 від 10.01.2018 року) та на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини заробітку (доходу) щомісяця ( судовий наказ №751/5628/22 від 04.01.2023 року). Отже, в загальному розмірі стягується частина усіх видів заробітку (доходу), що свідчить про те, що у нього майже не залишається особистого доходу, що свідчить про втрату ним усіх джерел для існування та ставить його в надзвичайно скрутне матеріальне становище, на межу виживання і є неприпустимим. Також, зазначає, що на його повному матеріальному утриманні знаходиться мати ОСОБА_6 , за яку він також сплачує комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 , що в свою чергу явно свідчить про погіршення матеріального стану.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.04.2023 року відкрито провадження по справі.

Відповідачами відзив не надавався, представником відповідача ОСОБА_2 надані письмові пояснення щодо заперечення позовних вимог.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивача просив в разі неявки відповідачів проводити розгляд справи без сторони позивача, позовні вимоги підтримує (заява від 19.06.2023 року).

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За змістом ст. 180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судовим наказом Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10 січня 2018 року по справі №751/8596/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_9 досягне повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судовим наказом Новозаводського районного суду м.Чернігова від 04.01.2023 року по справі №751/5628/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказані судові накази звернуті до примусового виконання.

Згідно ст..192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно п. 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При цьому, з аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обовязків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Позивач, звертаючи з позовом про зменшення розміру аліментів посилається на той факт, що в загальному розмірі з нього стягується частина усіх видів заробітку (доходу), що свідчить про те, що у нього майже не залишається особистого доходу, що свідчить про втрату ним усіх джерел для існування та ставить його в надзвичайно скрутне матеріальне становище, на межу виживання і є неприпустимим.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заробітна плата позивача на час звернення до суду становить 30451 грн. 80 коп., отже при відрахування її частини, що не суперечить вимогам ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», залишок заробітної плати позивача становить 15000 грн., що значно перевищує розмір мінімальної заробітної плати та, тим паче, розмір прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобовязані виховувати дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

На погіршення свого матеріального становища позивач також посилається на те, що на його утримання знаходиться непрацездатна мати, однак доказів такого матеріального утримання не надає, З матеріалів справи вбачається, що мати позивача ОСОБА_6 є пенсіонером за віком і отримує пенсію.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що він несе значні матеріальні витрати на комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована та проживає його мати ОСОБА_10 , оскільки з наданих позивачем квитанцій вбачається, що оплату комунальних послуг здійснює ОСОБА_10 , а не позивач.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статями 81, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_3 ) про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 29.06.2023 року.

Суддя Н.В.Требух