справа № 492/994/22
провадження № 2/492/277/23
РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2023 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Гусєвої Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Гамурар І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчого комітету Арцизької міської ради, як органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визначення місця проживання дитини разом з батьком, посилаючись на те, що між сторонами був укладений шлюб, від якого народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина залишилася проживати з позивачем. Позивач створив всі необхідні умови для проживання дитини, навчання у школі, гармонійного всебічного розвитку та виховання дитини. Позивач має постійний дохід, житло, у якому зареєстрований разом із малолітнім ОСОБА_4 . Відповідачка не має змоги забезпечити належні умови проживання дитини, матеріально забезпечити дитину, займатися вихованням дитини та має намір виїхати за кордон разом з дитиною. Враховуючи, що відповідачка намагається вивезти дитину за кордон, внаслідок чого дитина буде проживати разом з відповідачкою у різних місцях її проживання, що може негативно вплинути на розвиток дитини, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідачки у судове засідання не з`явилась, але до суду від неї надійшла заява, в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не може належним чином виконувати батьківські обов`язки, у зв`язку з чим дитина не може проживати з батьком. Відповідачка має намір виїхати за кордон для працевлаштування, але враховуючи, що вона буде працювати, вона не зможе здійснити належний догляд за дитиною, тому вважає, що найкращим для дитини буде визначення місця її проживання з родичами, а не з батьком. Просила суд про розгляд справи за її відсутності.

Представниця третьої особи Виконавчого комітету Арцизької міської ради, як органу опіки та піклування, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідачка не має постійного місця проживання, життям дитини не цікавиться, а дитина не може постійно змінювати місце проживання, оскільки це може вплинути на її розвиток.

Малолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні висловив своє бажання проживати з батьком.

Суд, розглянувши позовну заяву, заслухавши обґрунтування позивача, думку представниці третьої особи, особисту думку дитини, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані із визначенням місця проживання дитини, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 14 вересня 2022 року шлюб, зареєстрований 13 листопада 2004 року Виноградівською сільською радою Арцизького району Одеської області між ОСОБА_1 , позивачем у справі, та ОСОБА_2 , відповідачкою у справі - розірвано. (а. с. 5-6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17 червня 2010 року, виданого Виноградівською сільською радою Арцизького району Одеської області, актовий запис № 14, малолітній ОСОБА_4 (а. с. 22) народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого зазначено ОСОБА_1 (а. с. 18, 19, 75), позивача у справі, матір`ю - ОСОБА_2 (а. с. 20, 21, 44-45, 46, 67, 69), відповідачку у справі (а. с. 8).

Згідно з довідкою щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу від 12 грудня 2022 року, сформованою Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 , позивач у справі, з 2007 року має постійний дохід (а. с. 90-92).

Відповідно до медичних довідок № 286, 292 від 28 жовтня 2022 року, виданих Комунальним некомерційним підприємством «Арцизька центральна опорна лікарня» Арцизької міської ради, ОСОБА_1 , позивач у справі, не перебуває на психіатричному та наркологічному обліку (а. с. 15).

Як вбачається з витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» серії ВР № 000531810, виданого Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_1 , позивач у справі, станом на 26 грудня 2022 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а. с. 38).

Відповідно до характеристики № 124 від 21 грудня 2022 року, виданої Виноградівським старостинським округом Арцизької міської ради Одеської області, на ОСОБА_1 , позивача у справі, заяв та скарг до старостинського округу не надходило; на утриманні позивача знаходиться двоє дітей, він є доброзичливим до своїх односельчан, активно приймає участь у громадській діяльності та спортивному житті села, сприяє проведенню культурних та інших заходів села, спиртними напоями не зловживає (а. с. 89).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 744 від 17 жовтня 2022 року, довідки № 744 від 17 жовтня року 2022 року, виданих Виноградівським старостинським округом Арцизької міської ради Одеської області, малолітній ОСОБА_4 спільно проживає з ОСОБА_1 , позивачем у справі, за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на його утриманні (а. с. 9, 10, 78).

Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок № НОМЕР_2 від 10 квітня 1991 року, технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 01 грудня 1990 року, виданих Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації, державним актом на право власності на земельну ділянку від 20 березня 2009 року, виданого Виноградівською сільською радою Арцизького району Одеської області, будинок АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 (а. с. 76-77), який є батьком ОСОБА_1 , позивача у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 30 січня 1982 року, виданого Радою народних депутатів Виконавчого комітету Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (а. с. 11, 12-13, 14, 75).

Відповідно до довідки № 112 від 26 жовтня 2022 року, виданої Одеським ліцеєм «Олімпієць» спортивного напрямку Одеської міської ради Одеської області, малолітній ОСОБА_4 навчається у 7-А класі зазначеного навчального закладу (а. с. 17).

Як вбачається з довідки № 751 від 23 жовтня 2022 року, виданої комунальним некомерційним підприємством «Тузлівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тузлівської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, малолітній ОСОБА_4 перебуває на обліку у сімейного лікаря ОСОБА_6 у зазначеному лікувальному закладі (а. с. 16).

Відповідно до довідки № 486 від 22 червня 2023 року, довідки-характеристики № 72 від 21 червня 2023 року, виданими Виноградівським старостинським округом Арцизької міської ради Одеської області, ОСОБА_2 , відповідачка у справі, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; у вихованні та утриманні своєї дитини ОСОБА_4 не приймає участі (а. с. 68, 79).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , позивач у справі, приймає активну участь у навчанні та вихованні малолітнього ОСОБА_4 , проявляє до нього батьківську турботу, фактів аморальної поведінки позивача судом не встановлено. Відповідачка не проживає разом з дитиною ОСОБА_4 , у вихованні та утриманні своєї дитини ОСОБА_4 не приймає участі.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо вирішення спору про місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Арцизької міської ради № 282 від 23 грудня 2022 року, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , позивачем у справі (а. с. 36, 37).

Згідно з частинами 1, 2 статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин 2, 8, 9 статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з вимогами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини 1 статті 18, частини 1 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Частиною першою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини 3 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З позовної заяви, довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 744 від 17 жовтня 2022 року, № 486 від 22 червня 2023 року, виданих Виноградівським старостинським округом Арцизької міської ради Одеської області, вбачається, що ОСОБА_1 , позивач у справі, ОСОБА_2 , відповідачка у справі, зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_2 , відповідачка у справі, проживає за іншою адресою, а саме за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 9, 68).

Вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким з них залишиться дитина, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам малолітньої дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Тлумачення частини 1 статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції про права дитини).

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, судовий розгляд сімейних спорів, в яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При цьому, будь-які спори між батьками, у які залучена дитина і які вирішуються органом опіки та піклування або судом, завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку і суперечать принципу забезпечення найкращих інтересів дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Згідно з вимогами частин 4, 5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до пункту 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

При цьому частиною 6 статті 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тобто орган опіки та піклування під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини повинен надати письмовий висновок з урахуванням інтересів дитини, а суд може погодитися з ним або визнати його необґрунтованим.

Виконавчий комітет Арцизької міської ради, як орган опіки та піклування, щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 вважає за доцільне визначити проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , позивачем у справі.

Відповідно до частин 2, 3 статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо місця її проживання; суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Згідно зі статтею 3 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року (далі - Європейська конвенція), дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами, використання яких вона може вимагати: a) отримувати всю відповідну інформацію; b) отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; c) бути поінформованою про можливі наслідки реалізації цих думок та про можливі наслідки будь-якого рішення.

Статтею 6 «Порядок прийняття рішення» Європейської конвенції визначено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки, якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння, і приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 640/15771/19 (провадження № 61-11061св21).

Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив суду, що проживає з батьком ОСОБА_1 , позивачем у справі, із яким почуває себе комфортно, зазначивши, що бажає і надалі проживати разом із ним.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме, статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду зазначала, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте у справах про визначення місце проживання дитини, суд повинен займати більш активну позицію і встановлювати ґрунтовно усі обставини, які мають значення та дають підстави визначитись із тим, що буде відповідати найкращим інтересам дитини, не обмежуючись лише обставинами, на які посилаються сторони у своїх вимогах чи запереченнях.

При вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

При цьому захисту прав дитини та перевірки дотримання її прав та найкращих інтересів повинен сприяти не тільки той з батьків, з яким зараз знаходиться дитина, але й правоохоронні та інші державі органи в компетенцію яких входить перевірка інформації щодо дитини, її стану, місцезнаходження тощо.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що, виходячи лише з інтересів дитини, в судовому засіданні були встановлені усі підстави, які дають суду прийти до однозначного висновку щодо необхідності визначення місця проживання дитини разом з батьком, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Суд не приймає до уваги долучені позивачем письмові докази: копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 27 січня 2006 року, виданого Виноградівською сільською радою Арцизького району Одеської області (а. с. 8), оскільки зазначений документ не є належним доказом, який містить інформацію щодо предмета доказування, в розумінні статті 77 ЦПК України.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 19, 44, 48, 49, 53, 76-82, 89, 95, 211, 258-259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено та підписано - 20 жовтня 2023 року.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.