Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8005/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2023 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, секретар судового засідання О.М.Стрижак, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до зацікавленої особи: Приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу М.А.Пилип про встановлення факту, що має юридичне значення-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася у Виноградівський районний суд із заявою до зацікавленої особи: Приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу М.А.Пилип про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що заявниця звернулася до приватного нотаріуса Пилип М.А. з метою оформлення спадкових прав за померлою матір`ю - ОСОБА_2 , де під час дослідження документів, а сааме: державного акта на право приватної власності на землю серії IV-3K № 020449, який виданий на ім`я спадкодавця, нотаріусом було виявлено дописки (імовірно кульковою ручкою) наступного змісту: «Державний акт отримала», також наявний нерозбірливий підпис.

Як вбачається з письмового роз`яснення наданого нотаріусом правовстановлюючий документ з допискою не може бути прийнятий для оформлення спадщини відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про нотаріат».

Заявниця вказує, що у зв`язку з ситуацією, яка виникла, їй необхідно встановити у судовому порядку факт належності правовстановлюючого документа.

Зокрема, Факти, які просить встановити заявниця, підтверджуються наступними доказами: даними Державного акт на право приватної власності на землю серії IV-3K № 020449 виданий на ім`я померлої - ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_1 ; На сторінці 11 паспорта заявниці наявна відмітка про її зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; Згідно свідоцтва про народження заявниці її мати записана як ОСОБА_2 ; Як вбачається з домової книги на будинок за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , 1938 р.н. за вказаною адресою з 26.05.1988р.; Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла в с.Сасово.

Заявниця вказує, що вказані дані в сукупності свідчать про те, що Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-3K № 020449 належить спадкодавцю, а відтак, заявниця просить суд відповідно до вимог ст.293 ЦПК України встановити той факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії IV-3K № 020449, виданий 06.02.2002р. на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації від 29.01.2002р. №49 належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 рік.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, проте в подали до суду заяву від 09.12.2023р., в якій просили справу розглянути без них, свої вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у заяві та просили такі задоволити; приватний нотаріус М.А.Пилип в судове засідання також не з`явився, про місце і час розгляду справи у суді повідомлений належним чином, проте 05.12.2023р. подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі на підставі наявних у справі доказів, а відтак суд вважає, що розгляд справи можна провести без його участі на підставі наданих сторонами доказів.

З приводу неявки сторін в судове засідання суд зазначає, що за змістом ч.2 ст.43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіряючи поважність причин неявки в судове засідання сторін, суд встановив, що сторонам надсилались судові повістки про виклик в судове засідання на адреси, засоби зв`язку, які зазначено в позовній заяві, однак сторони жодного разу не з`явились і не повідомляли суд про поважність причин неявки в судові засідання. Така поведінка сторін суперечить приписам статей 43, 44 ЦПК України, а тим більше що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей судового процесу, та зважуючи на те що сторони нових доказів ніж ті що подано до суду не зможуть подати і такі слід вважати достатніми для вирішення заявлених позовних вимог, то зазначене на думку суду щодо розгляду справи за відсутності сторін не вплине на своєчасний розгляд справи та не призведе до порушення процесуальних прав сторін у спірних правовідносинах.

Оскільки явка сторін не була визнана судом обов`язковою, а обставини справи з урахуванням позовних вимог та поданих сторонами доказів судом можливо встановити у повному обсязі, то на підставі приписів ЦПК неявка сторін, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.

Так, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає заяву підставною та обґрунтованою, яка підлягає до повного задоволення із-за таких міркувань.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що заявниця звернулася до приватного нотаріуса Пилип М.А. з метою оформлення спадкових прав за померлою матір`ю - ОСОБА_2 , де під час дослідження документів, а саме: державного акта на право приватної власності на землю серії IV-3K № 020449, який виданий на ім`я спадкодавця, нотаріусом було виявлено дописки (імовірно кульковою ручкою) наступного змісту: «Державний акт отримала», також наявний нерозбірливий підпис.

Як вбачається з письмового роз`яснення наданого нотаріусом правовстановлюючий документ з допискою не може бути прийнятий для оформлення спадщини відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про нотаріат», а відтак суд вважає, що у зв`язку з ситуацією, яка виникла, заявниці необхідно встановити у судовому порядку факт належності правовстановлюючого документа.

Зокрема, Факти, які просить встановити заявниця, підтверджуються доказами:

-даними Державного акт на право приватної власності на землю серії IV-3K № 020449 виданий на ім`я померлої - ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_1 ;

-На сторінці 11 паспорта заявниці наявна відмітка про її зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; Згідно свідоцтва про народження заявниці її мати записана як ОСОБА_2 ;

-Як вбачається з домової книги на будинок за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , 1938 р.н. за вказаною адресою з 26.05.1988р.; Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла в с.Сасово.

Статтею 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. '

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексів України.

Статтею 3 Конституції України, визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. Держава дбає про розвиток фізичної культури і спорту, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя (ст.49).

Отже, суд, оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що вказані докази свідчать про те, що Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-3K № 020449 дійсно належить спадкодавцю, а відтак, заявниця правомірно просить суд встановити той факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії IV-3K № 020449, виданий 06.02.2002р. на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації від 29.01.2002р. №49 належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 рік.

На підставі викладеного, відповідно до вимог та керуючись ст.ст.2-5,10,12,13,18,81,144,223,247,293,259,263-265,315 ЦПК України, суд:

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 до зацікавленої особи: Приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу М.А.Пилип про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії IV-3K № 020449, виданий 06.02.2002р. на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації від 29.01.2002р. №49 належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 рік.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А. А. Надопта