Справа № 226/809/23
Провадження №2/226/210/2023
РІШЕННЯ

іменем України

26.06.2023 місто Мирноград

Димитровський міській суд Донецької області у складі:

головуючого судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Нагорної К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції і вимоги позивача

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом, в обґрунтування вимог зазначивши, що з 28.02.2018 по 15.12.2020 він працював у відповідача і був звільнений за ч.1 ст.36 КЗпП України за власним бажанням. Відповідач не провів із ним повного розрахунку при звільненні, виникла заборгованість із заробітної плати і рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 09.04.2021 з ТОВ «Краснолиманське» на його користь було стягнуто суму заборгованості із заробітної плати в розмірі 199844,39 грн. 05.05.2023 рішення суду у примусовому порядку виконане у повному обсязі. Просив, уточнивши позовні вимоги, стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.04.2021 по 01.01.2023.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

До позовної заяви ОСОБА_1 долучене клопотання про витребування у відповідача відомостей про розмір його заробітної плати, кількість відпрацьованих днів за жовтень-листопад 2020 року та про розмір середньоденного заробітку на момент звільнення.

24.05.2023 судом отримано уточнену позовну заяву, у якій позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.04.2021 по 01.01.2023.

До суду позивач та його представник адвокат Трун О.В. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.

Представник відповідача ТОВ «Краснолиманське» також до суду не прибув, відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ЦПК України. У наданій представником відповідача заяві висловлене прохання про розгляд справи без його участі та ухвалення рішення у відповідності до норм чинного законодавства.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

23.05.2023 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у справі, відповідачу запропоновано подати судові відзив на позовну заяву. Призначено розгляд справи на 26.06.2023. Відповідача зобов`язане надати суду довідку про розмір середньої заробітної плати позивача, кількість відпрацьованих ним днів у жовтні і листопаді 2020 року та про розмір його середньоденного заробітку.

27.05.2023 судом отримано витребувані у відповідача відомості.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював у ТОВ «Краснолиманське» з 28.02.2018 по 15.12.2020 і був звільнений з роботи на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 09.04.2021 у справі №226/616/21 (провадження №2/226/316/2021), яке набрало законної сили 12.05.2021, з ТОВ «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість із заробітної плати у розмірі 199844,39 грн без утримання податку та інших обов`язкових платежів, а також судові витрати.

Рішення суду виконане у повному обсязі 05.05.2023 (виконавче провадження №71748621), на банківський рахунок позивача зараховані грошові кошти в сумі 199844,39 грн.

Згідно з довідкою ТОВ «Краснолиманське» №133 від 24.05.2023 ОСОБА_1 у серпні і вересні 2020 року загалом відпрацьоване 22 дні, у жовтні-листопаді 2020 року відпрацьованих днів немає через простій підприємства, середньоденний заробіток позивача на час звільнення становив 1210,82 грн.

V. Оцінка суду

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду, у спосіб, визначений законами.

За положеннями статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівникові майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.04.2021 (дня, наступного за днем ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати) по 01.01.2023, що дорівнює 432 робочі дні. Таким чином, сума середнього заробітку за вказаний період, виходячи з розміру середньоденного заробітку позивача у 1210,82 грн, дорівнює 523074,24 грн.

Як визначене у рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25.01.2012 (справа №1-11/2012), одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

Оскільки оцінка втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру, суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Позивач також не повинен доводити розміру майнових втрат, яких він зазнав.

Отже, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, суд, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, про що зауважила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, де зазначене, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівникові при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення….., суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таким чином, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Нездійснення роботодавцем виплати належних звільненому працівникові сум у день звільнення (стаття 116 КЗпП України) є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбачене у ст.117 КЗпП України. Після ухвалення судового рішення, видачі судового наказу про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 29.01.2014 у справі №6-144цс13.

Як встановлено судом, рішення Димитровського міського суду від 09.04.2021 про стягнення з ТОВ «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 заборгованості з заробітної плати фактично виконано лише 05.05.2023, тобто через 432 робочі дні після набрання рішенням законної сили, що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача про зарахування йому суми заборгованості за виконавчим провадженням. Середньоденний заробіток позивача, обрахований відповідачем, становить 1210,82 грн, і за період затримки розрахунку (невиконання рішення, про яке було відомо відповідачу) середній заробіток дорівнює 523074,24 грн, виходячи з розрахунку: 1210,82 грн х 432 робочих днів.

Разом із тим, суд вважає за необхідне, застосовуючи принцип співмірності, визначити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, розміром основного боргу із заробітної плати, що складав 199844,39 грн, що сприятиме досягненню справедливого балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

У даній справі позивачем через неможливість самостійно визначити ціну позову при його пред`явленні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до п.п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлена у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, розмір судового збору у цій справі з урахуванням визначеної судом за наслідками витребування доказів ціни позову 523074,24 грн має дорівнювати 5230,74 грн.

За приписами ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням судом вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1998,67 грн пропорційно до задоволеної судом вимоги, з яких на користь позивача підлягає стягненню 410,22 грн, а на користь держави 1588,45 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,4,5,10-13,141,259,263,265,352,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (01001, м. Київ, вул. Прорізна, 12-а, код за ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 199844 (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири) грн 39 коп. за період затримки з 10.04.2021 по 01.01.2023 включно.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 410 (чотириста десять) грн 22 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» у дохід держави судовий збір в сумі 1588 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят вісім) грн 45 коп.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 28.06.2023.

Суддя: В.С. Салькова