Справа № 2/593/399/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2023 р. суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Крамар В. М. ознайомившись з позовом акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Акціонерне товариство «Універсал банк» з використанням системи «Електронний суд» звернулося в Личаківський районний суд м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2023 року позовну заяву акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Вказану ухвалу представник позивача отримав 18 вересня 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2023 року позовну заяву акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд Бережанського районного суду Тернопільської області. Вказану ухвалу позивач отримав 01 листопада 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Ухвали суддів Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2023 року та Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2023 року прийняті у зв`язку з тим, що зареєстроване місце проживання позивачки знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

23 листопада 2023 року цивільна справа за позовом акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості надійшла до Бережанського районного суду Тернопільської області.

28 листопада 2023 року ухвалою судді Бережанського районного суду позовну заяву акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без руху та надано позивачу строк для оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України десять днів з дня вручення ухвали.

Вказану ухвалу прийнято у зв`язку з тим, що позовна заява не в повній мірі відповідає вимогам ст. 43, 177 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідно до ч. 5,7 ст. 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. У разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Не зважаючи на такі вимоги, позивачем, який звернувся до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, не додано докази надіслання відповідачці (щодо якої відсутні відомості про наявність у неї електронного кабінету) позовної заяви з доданими до неї документами листом з описом вкладення.

Окрім цього, всупереч вимогам ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач не виконав зобов`язання додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), оскільки до позовної заяви не додано докази надання кредиту за договором про надання банківських послуг від 04.11.2021 року, а також виписку по рахунку за вказаним договором про надання банківських послуг.

У зв`язку з цим, відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України позивачу у ухвалі зазначено недоліки позовної заяви, спосіб і строк усунення недоліків, а саме: позивачу слід додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (докази надання кредиту за договором про надання банківських послуг від 04.11.2021 року, а також виписку по рахунку за вказаним договором про надання банківських послуг). Окрім цього позивачу слід надати суду докази надіслання відповідачці позовної заяви з додатками - листом з описом вкладення.

Ухвалу суду від 28 листопада 2023 року позивачем та представником позивача ОСОБА_2 отримано 01.12.2023 до 17 год. 00 хв., що підтверджується довідками про доставку електронного документу.

Виходячи з наведеного, останній день на усунення недоліків наведених в ухвалі суду від 28 листопада 2023 року з врахуванням ч.6 ст. 272 ЦПК України припадає на 11 грудня 2023 року.

Не зважаючи на вказане, позивачем чи його представником вимоги ухвали від 28 листопада 2023 року у встановлений строк не виконано, оскільки позивачем на адресу суду позовну заяву з додатками, зокрема, випискою по рахунку за договором про надання банківських послуг, а також про надіслання ОСОБА_1 позовної заяви з додатками - листом з описом вкладення на адресу: АДРЕСА_2 , - хоча як встановлено ухвалами суддів Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2023 року та Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2023 року зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином стороною позивача не повністю усунуто недоліки позовної заяви, які наведені в ухвалі від 28 листопада 2023 року, адже копію позовної заяви не надіслано за відомим позивачу зареєстрованим місцем проживання відповідачки.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається не поданою і повертається позивачеві.

Ч.7 ст. 185 ЦПК України встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Виходячи з наведеного, позовну заяву акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - слід вважати неподаною та повернути її позивачу. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Такий висновок, цілком узгоджується з висновком Верховного Суду викладеному у постанові Верховного Суду від 22.09.2019 року по справі № 705/5060/18 (провадження № 61-3331св19), в якій Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав:

«Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 як неподану, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зазначив, що заявник отримав копію ухвали суду .... , однак у наданий судом строк недоліки позовної заяви не усунув. Проте, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює "право на суд", право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Суд також зазначає, що Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Суд нагадує, що національні органи влади, зокрема суди, мають вирішувати проблеми тлумачення внутрішнього законодавства, їх роль обмежується перевіркою відповідності результатів такого тлумачення Конвенції. Це стосується, зокрема, тлумачення судами процесуальних норм, таких як строки подання документів або подання апеляцій (рішення у справі "Кунерт проти Польщі", заява N 8981/17, від 04 квітня 2019 року).

Отже, залишаючи позовну заяву без руху, ОСОБА_1 був поінформований про обов`язок виправити недоліки вказаної заяви, а саме: привести її зміст та форму відповідно до вимог статей 175,177 ЦПК України.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не подав позовну заяву, яка повинна відповідати вимогам статтей 175, 177 ЦПК України, і таким чином, не вичерпав наявних засобів захисту свого права, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Таким чином доводи касаційної скарги про те, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій перешкоджають та обмежують право позивача на доступ до правосуддя, колегія суддів не бере до уваги з огляду на вищевикладене.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України", заява N 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Вказані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є достатньо мотивованим.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів.»

Керуючись ч. ч. 3, 6, 7 ст. 185, ст.ст. 354, 355, п.15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - вважати неподаною та повернути її позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: