Дата документу 18.01.2023
Справа № 334/9316/14-ц
Провадження № 2/334/76/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, вказавши в заяві, що 22.05.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 0711/0508/45-017.

Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальникові кредит у сумі 80000,00 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 22.05.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 уклали договір поруки № 0711/0508/45-017-Р-1.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит у сумі 80000,00 доларів США.

В свою чергу, ОСОБА_2 неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого, станом на 01.08.2014 року, має заборгованість у сумі 1855187,21 грн., яка складається з:

78937,74 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 944354,29 грн. за кредитом;

56303,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 673572,74 грн. по відсотках;

19832,37 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 237260,18 грн. пеня.

У добровільному порядку заборгованість відповідачем на цей час не погашена.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор плюс» укладено договір факторингу, за яким ТОВ «ФК «Вектор плюс» набуло право вимоги заборгованості від боржників у тому числі за кредитним договором № 0711/0508/45-017.

28.11.2012 року ТОВ «ФК «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості від боржників у тому числі за кредитним договором № 0711/0508/45-017.

Позивач просить стягнути заборгованість в повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно. До суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

22.05.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 0711/0508/45-017.

Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальникові кредит у сумі 80000,00 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит у сумі 80000,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 22.05.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 уклали договір поруки № 0711/0508/45-017-Р-1.

Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_1 , як поручитель, поручається за виконання ОСОБА_2 обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

У листопаді 2009 року ПАТ «Сведбанк» звернулось до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (справа №2-999/2010) з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому зазначило, що між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір від 22.05.2008 року за № 0711/0508/45-017, у відповідності з умовами якого останній отримав кредит у сумі 80 000 доларів США зі строком погашення до 22.05.2028 року включно та на умовах, передбачених цим договором. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між Банком та відповідачем укладено іпотечний договір від 22.05.2008 року за № 0711/0508/45-017-2-1, згідно якого в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2

25 жовтня 2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення у цивільній справі № 2-999/10 за позовною заявою ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким позовні вимоги ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 48,92 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_2 у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири, задовольнити вимоги ПАТ «Сведбанк» в сумі 701345,17 грн. та пені в розмірі 4422,43 грн. Виселено ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає в кв. АДРЕСА_1 , із зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в м. Запоріжжя.

Відповідно до вказаного рішення банком 24 лютого 2009 року відповідачу ОСОБА_2 було направлено повідомлення про зміну умов кредитного договору листом № 04/36 від 23.02.2009 року. Згідно поштового повідомлення про вручення листа його отримано 06.03.2009 року, у зв`язку з чим Банк вважав, що умови кредитного договору відповідно до п. 9.2. Договору змінені та обов`язок відповідача погасити кредит у повному обсязі виник за збігом тридцятиденного терміну з дня відправлення листа, тобто настав 25.03.2009 року. Станом на 17.11.2009 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором склав 87 741,63 доларів США, що еквівалентно (за кусом НБУ 7,9933) сумі 701 345,17 грн., та нарахована пеня у сумі 4422,43 грн.

13 липня 2011 року Апеляційним судом Запорізької області (справа №22-3160/2011) було змінено заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2010 року, а саме в рахунок погашення заборгованості, яка утворилась станом на 17 листопада 2009 року у розмірі 705767,60 грн., що еквівалентно 88294,90 доларам США, та складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 630973,03 грн., що еквівалентно 78937,74 доларам США; заборгованості за відсотками у розмірі 70372,14 грн., що еквівалентно 8803,89 доларам США; пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в сумі 4422,43 грн., за укладеним між ВАТ «Сведбанк» з ОСОБА_2 кредитним договором № 0711/0508/45-17 від 22.05.2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 48,92 кв. м, житловою площею 27,25 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,92 кв. м та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22 травня 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г. та за реєстровим № 3797, згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме май6но № 18742816?шляхом проведення прилюдних торгів із встановленням початкової ціни квартири згідно з п. 5 іпотечного договору № 0711/0508/45-017-Z-1від 22 травня 2008 року у сумі 453000 грн. без ПДВ, але не нижче ринкової вартості, визначеної суб`єктом оціночної діяльності в порядку виконавчого провадження, в іншій частині рішення залишено без змін.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу.

Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту перебачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Так, згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, зобов`язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов`язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Такі умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, як умови чинності поруки, слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, договором чи законом установлено строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Таким чином, вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Отже, непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням.

Як було встановлено під час судового розгляду позивач не звертався до поручителя ані з письмовою вимогою про погашення суми заборгованості за кредитним договором, ані з позовом до суду, починаючи з 24 лютого 2009 року і протягом наступних шести місяців, а звернувся з даною повідомленням вимогою лише 29.09.2014 року, тобто із пропуском зазначеного в частині четвертій статті 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому є підстави для відмови в позові у зв`язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 20.04.2016 року по справі № 6-2662цс15; від 14.09.2016 року по справі № 6-1451цс16; від 14.06.2017 року по справі № 6-1009цс17.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРIШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя О.М. Гнатюк