Справа № 163/1416/23
Провадження № 2-о/163/39/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С., вивчивши заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту,

в с т а н о в и в :

У заяві ОСОБА_1 просить встановити юридичний факт про те, що він є єдиною особою за відсутності інших осіб з числа родичів, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , котрий потребує такого догляду відповідно до законодавства України і який перебував під постійним доглядом заявника до його призову на військову службу у Збройні Сили України.

З досліджених матеріалів заяви вбачається, що вона не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства з огляду на таке.

Як вказано в заяві, юридичний факт, який просить встановити ОСОБА_1 , потрібен йому для звільнення з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами відповідно до ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

На відповідний рапорт ОСОБА_1 отримав відмову командування з роз`ясненням необхідності встановлення в судовому порядку факту відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд за його братом особою з інвалідністю ІІ групи.

Згідно із п/п."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Відповідно до п/п."г" п.3 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Згідно із ч.7 того ж Закону звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Частиною 1 ст.293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Частиною 1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 17 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Заявлені ОСОБА_1 вимоги спрямовані на доведення підстав для звільнення з військової служби, що не пов`язано з цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням, реалізацією та припиненням.

За своїм предметом та правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника щодо проходження публічної служби, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 травня 2023 року у справі № 343/1548/22 (провадження N 61-2891св23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. У разі відмови у відкритті провадження в справі з підстави, встановленої п.1 ч.1 цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (ч.5 ст.186 ЦПК України).

Отже, з огляду на викладене заявлені ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд за особою з інвалідністю ІІ групи, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним у відкритті провадження слід відмовити з роз`ясненням юрисдикції належного суду.

Керуючись ст.186, 260, 315 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту відмовити.

Копію ухвали разом з доданими матеріалами надіслати заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право звернутися за наявності відповідних підстав з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Суддя С.С.Чишій