Постанова

Іменем України

28 червня 2023 року

м. Київ

справа № 947/9842/22

провадження № 61-11218св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Київська окружна прокуратура міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮіГ», ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 26 серпня 2022 року у складі судді Бескровного Я. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року у складі суддів: Назарової М. В., Лозко Ю. П., Коновалової В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2022 року керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіополького району Одеської області Мельник Т. І. про державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва по АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв. м, житловою площею 108,6 кв. м, за ОСОБА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Т. В. від 07 грудня 2019 року з індексним номером 50082014, яким зареєстровані зміни об`єкта нерухомого по АДРЕСА_1 з реєстраційним номером 101;

- визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 2075, 2076 від 11 грудня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮіГ» (далі - ТОВ «ЮІГ»), на передачу останньому в якості внеску до статутного капіталу нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв. м, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О. В.;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Заболотного О. О. від 13 грудня 2019 року, індексний номер рішення: 50192182, яким зареєстровано право власності на об`єкт самочинного будівництва по АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв. м, за ТОВ «ЮІГ»;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіополького району Одеської області Турецького О. С. від 08 квітня 2021 року з індексним номером 57528540, яким внесені зміни до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо будівлі з реєстраційним номером 101, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , з 295,3 кв. м на 582 кв. м;

- припинити право власності ТОВ «ЮІГ» на нежитлове приміщення площею 582 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- зобов`язати ТОВ «ЮІГ» звільнити земельну ділянку шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва по АДРЕСА_1 .

Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що 06 грудня 2019 року державний реєстратор Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т. І. провів за ОСОБА_1 державну реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 295,3 кв. м, житловою площею 108,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 05 січня 2022 року рішення щодо передачі у власність або надання у користування земельної ділянки за вказаною адресою Одеська міська рада не приймала.

Згідно з Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі відсутні відомості щодо реєстрації правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку.

Надані ОСОБА_1 документи на реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не є такими, з яких можна встановити виникнення, зміну чи припинення прав на нерухоме майно, а тому державний реєстратор не мав права проводити державну реєстрацію цього майна.

У подальшому приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дишлева Т. В., не посвідчуючи жодного правочину щодо об`єкта нерухомості, розташованого по АДРЕСА_1 , прийняв рішення від 07 грудня 2019 року, за яким вищезазначений житловий будинок змінено на нежитлову будівлю, загальною площею 295,3 кв. м. Підставою для внесення змін на вказаний об`єкт нерухомого майна приватний нотаріус зазначила технічний паспорт та довідку від 06 грудня 2019 року, видані ФОП ОСОБА_2 .

Таким чином, об`єкт самочинного будівництва, розташований по АДРЕСА_1 , збудований за рахунок земельної ділянки комунальної власності Одеської міської ради, яка нікому у класність або користування не передавалась.

Здійснення незаконного самочинного будівництва та подальша реєстрація права власності на зазначений об`єкт нерухомості порушує права територіальної громади міста Одеси на земельну ділянку, за рахунок якої незаконно зареєстровано право власності на спірну будівлю, що є підставою для захисту інтересів держави в особі Одеської міської ради в судовому порядку.

Згодом ОСОБА_1 на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна від 11 грудня 2019 року, укладеного з ТОВ «ЮІГ», передав останньому, в якості внеску до статутного капіталу, нежитлову будівлю, розташовану по АДРЕСА_1 , загальною площею 295,3 кв. м,

З огляду на те, що право власності на спірний об`єкт нерухомості ОСОБА_1 набув із порушенням вимог діючого законодавства, вказаний акт приймання-передачі підлягає визнанню недійсним у судовому порядку.

У подальшому на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 24 лютого 2020 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, технічного паспорту та довідки, виданих ФОП ОСОБА_3 05 квітня 2021 року, рішенням державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеської області за ТОВ «ЮіГ» зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю загальною площею 582 кв. м по АДРЕСА_1 .

Висновок ФОП ОСОБА_3 , який зазначений у поданій для реєстрації довідці, не входить до компетенції суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію нерухомого майна, та, відповідно, не може бути підставою для вчинення реєстрації права власності на нерухоме майно.

Тому самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, розташований по АДРЕСА_1 , підлягає знесенню, а земельна ділянка, на якій він збудований, поверненню до попереднього стану.

Посилаючись на наведене, прокурор просив позов задовольнити.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2022 року провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України та роз`яснено, що цей спір віднесено до юрисдикції господарського суду, в даному випадку - Господарського суду Одеської області.

Суд першої інстанції виходив із того, що позов пред`явлено прокурором в інтересах держави в особі юридичної особи - Одеської міської ради - до юридичної особи ТОВ «ЮіГ» та ОСОБА_1 , який є фізичною особою-підприємцем з основним видом діяльності - надання в оренду й експлуатацію власного та орендованого нерухомого майна, спір виник з приводу спірного нерухомого майна - нежитлового приміщення, яке використовується ТОВ «ЮіГ» та ОСОБА_1 у підприємницькій діяльності, а, окрім того, однією з позовних вимог є визнання недійним акта приймання-передачі між відповідачами, згідно якого ОСОБА_1 вніс у якості внеску до статутного капіталу ТОВ «ЮіГ» вказане спірне нерухоме майно, тому цей спір належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року за наслідками розгляду апеляційної скарги Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2022 року про закриття провадження в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіополького району Одеської області Мельник Т. І. про державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва по АДРЕСА_1 , загальною площею 295,3 кв. м, житловою площею 108,6 кв. м, за ОСОБА_1 ; визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Т. В. від 07 грудня 2019 року з індексним номером 50082014, яким зареєстровані зміни об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 з реєстраційним номером 101, скасовано та направлено справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу суду залишено без змін.

Постанова апеляційного суду аргументована тим, що за змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін, законодавством, що застосовується до цих правовідносин, вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва, визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса, яким зареєстровані зміни об`єкта нерухомого майна, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Оскільки законом не передбачено об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, а роз`єднання можливе лише щодо вимог одного виду судочинства, то процесуальним наслідком у цьому випадку після відкриття провадження у справі є подальший розгляд вимог, які належать розглядати в порядку одного виду судочинства, і закриття провадження - в іншій частині, що належить до іншого виду судочинства.

В іншій частині апеляційний суд погодився з судовим рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11 листопада 2022 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження заявник зазначає порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга свідчить проте, що судові рішення оскаржуються лише в частині закриття провадження у справі за вимогами про визнання недійсним акта приймання-передачі нерухомого майна, визнання незаконним та скасування рішень державного реєстратора Затоківської селищної ради та Великодолинської селищної ради, припинення права власності на нежитлове приміщення, зобов`язання звільнити земельну ділянку, в іншій частині не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядаються (частина перша статті 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків щодо закриття провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції помилково зазначив, що у позовній заяві об`єднано як позовні вимоги, які слід розглядати в порядку господарського судочинства (визнання недійсним акту приймання-передачі до статутного капіталу товариства нерухомого майна та похідні від цих вимог інші вимоги), що є спором, який виникає з корпоративних відносин), так і позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, зокрема, які стосуються набуття права власності ОСОБА_1 як фізичною особою на самочинно збудоване майно та похідні від цього права вимоги про його державну реєстрацію. Набуття статусу ФОП не означає, що всі подальші правовідносини за участю цієї особи мають ознаки господарських, а спори з її участю належать до господарських. Те, що ОСОБА_1 , станом на момент реєстрації права власності на житловий будинок, був зареєстрований як фізична особа-підприємець, не позбавляє його права як фізичну особу (громадянина) отримати у власність нерухоме майно не для здійснення комерційної діяльності.

Первинними правовідносинами, що є предметом розгляду в межах цієї справи, є дії ОСОБА_1 як фізичної особи щодо самочинного будівництва житлового будинку та реєстрації права власності на нього, чим порушено майнові права територіальної громади міста як власника земельної ділянки, на якій його зведено. Всі інші правовідносини, що є предметом розгляду в межах даної справи, в яких ОСОБА_1 також приймав участь як фізична особа, є похідними від вищевказаних правовідносин.

Спір, який є предметом розгляду, пов`язаний із вирішенням питання щодо звільнення земельної ділянки комунальної власності від об`єкта самочинного будівництва, який перебуває у приватній власності, що свідчить про приватноправовий характер правовідносин.

Доводи інших учасників справи

Представник ОСОБА_1 - адвокат Злотя А. О., представник ТОВ «ЮІГ» - адвокат Фоменко І. І. подали відзиви, у яких просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заступник Одеської обласної прокуратури подав відповідь на відзив, у якій підтримує доводи, викладені в касаційній скарзі, та наполягає на її задоволенні.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Київського районного суду міста Одеси справу № 947/9842/22 за позовом Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮіГ», ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень, визнання правочину недійсним припинення права власності та приведення земельної ділянки до попереднього стану.

Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2023 року справу № 947/9842/22 призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2023 року зупинено касаційне провадження у справі № 947/9842/22 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку справи № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22).

Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2023 року поновлено касаційне провадження у справі № 947/9842/22.

Обставини справи

Встановлено, що предметом спору у цій справі є визнання незаконним та скасування рішень, які стосуються набуття права власності на самочинно збудоване майно, зокрема ОСОБА_1 , як фізичною особою, скасування записів про державну реєстрацію його права власності, так і про визнання недійсним акту приймання-передачі до статутного капіталу ТОВ «ЮіГ» нерухомого майна, визнання незаконним та скасування рішень щодо реєстрації цього права власності та припинення права власності ТОВ «ЮіГ» на спірне майно із зобов`язанням останнього звільнити земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що у позовній заяві позивач об`єднав як позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку господарського судочинства (визнання недійсним акта приймання-передачі до статутного капіталу товариства нерухомого майна та похідні від цих вимог інші вимоги), що є спором, що виникає з корпоративних відносин), так і позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, зокрема, які стосуються набуття права власності ОСОБА_1 як фізичною особою права власності на самочинно збудоване майно, та похідні від цього права вимоги про його державну реєстрацію.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження у цій справі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 26 серпня 2022 року та постанови Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року є посилання заявника на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Позиція Верховного Суду

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини. Воно передбачене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка ратифікована Україною.

Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04).

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїх рішеннях ЄСПЛ указав, що для того щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France)).

Крім того, у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції право на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом.

Наведене дає підстави для висновку, що «суд, встановлений законом» охоплює поняття юрисдикції суду, визначеної процесуальним законом.

У статті 124 Конституції України у редакції на час звернення позивачів до суду передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

При визначенні питання належності спору до юрисдикції суду, постає два питання: по-перше, чи підлягає спір вирішенню судами, тобто чи є він юридичним в розумінні статті 124 Конституції України, якщо так, то до юрисдикції якого суду належить вирішення такого спору.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

За приписами частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що спір у цій справі виник у правовідносинах із захисту права власності на майно, яке використовується в господарській діяльності, а сторонами цього спору є юридичні особи - Одеська міська рада, ТОВ «ЮіГ» та ОСОБА_1 , який є фізичною особою-підприємцем з основним видом діяльності - надання в оренду і експлуатацію власного та орендованого нерухомого майна, й, окрім того, однією з позовних вимог є визнання недійним акту приймання-передачі між відповідачами, згідно якого ОСОБА_1 вніс у якості внеску до статутного капіталу ТОВ «ЮіГ» вказане спірне нерухоме майно, що відповідає критеріям належності справи до господарського судочинства.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції про належність справи до господарського виду судочинства в частині вимог про визнання недійсним акта приймання-передачі нерухомого майна, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮІГ» на передачу останньому в якості внеску до статутного капіталу нерухомого майна; визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Заболотного Олександра Олександровича від 13 грудня 2019 року, яким зареєстровано право власності на об`єкт самочинного будівництва за ТОВ «ЮІГ»; визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіополького району Одеської області Турецького О.С. від 08 квітня 2021 року; припинення права власності ТОВ «ЮІГ» на нежитлове приміщення площею шляхом скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; зобов`язання ТОВ «ЮІГ» звільнити земельну ділянку шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва, апеляційний суд керувався положеннями пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України.

Такі висновки судів попередніх інстанцій про належність справи в цій частині до господарського виду судочинства є правильним, виходячи з такого.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зазначено, що: «відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України в чинній редакції господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. Спір у цій справі в частині наведених у цьому розділі позовних вимог є спором про стверджуване порушення цивільного права та законного інтересу позивача як власника землі з боку юридичних осіб, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, встановлення іншого речового права на таке майно (іпотеки), державної реєстрації таких прав. Отже, з огляду на суб`єктний склад сторін справа в частині наведених вище позовних вимог віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства».

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 червня 2023 року у справі № 676/7428/19 (провадження № 61-361сво22) зазначив: «У справі, що переглядається, позовні вимоги прокурора, з урахуванням меж касаційного перегляду, про витребування земельної ділянки у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про скасування запису в Державному:-реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, запис від 17 березня 2018 року № 25293453 про Державну реєстрацію права власності ТОВ «Зарус-Інвест» на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0526, стягнення судового збору з ТОВ «Зарус-Інвест» за своїм суб`єктним складом повинні розглядатися в господарському судочинстві, що виключає розгляд справи у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства. Тому судам слід було закрити провадження у справі у вказаній частині, оскільки спір в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку господарського судочинства».

Об`єднана палата відступила від висновку щодо застосування частин першої та другої статті 414 ЦПК України, викладеного у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 676/196/20 (провадження № 61-18836св21), за зазначила, що у разі встановлення судом, що позовні вимоги за своїм суб`єктним складом повинні розглядатися в господарському судочинстві, суд закриває провадження у справі (повністю або частково), незалежно від доводів касаційної скарги. При цьому розгляд позовних вимог у порядку цивільного судочинства по суті є неможливим.

Таким чином, установивши, що за змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін спору в наведеній частині, законодавством, що застосовується до цих правовідносин, справа віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції, з яким погодився в цій частині й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі в цій частині.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження апеляційним судом із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Посилання прокурора в касаційній скарзі на те, що цей спір не є господарським, а свідчить про приватноправовий характер правовідносин, колегія суддів відхиляє з огляду на зазначені вище висновки Верховного Суду.

Інші, наведені в касаційній скарзі, аргументи з цього приводу є безпідставними, так як ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм права та зводяться до незгоди заявника із оскаржуваними судовими рішеннями в оскарженій частині, що не може бути підставою для їх скасування.

Щодо клопотання заступника керівника Одеської обласної прокуратури про участь у судовому засіданні

Від заступника керівника Одеської обласної прокуратури надійшло клопотання про участь у судовому засіданні представника Офісу Генерального прокурора.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Згідно статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішує Верховний Суд з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Оскільки суд касаційної інстанції не приймав рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстави для задоволення клопотання відсутні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення в оскарженій частині постановлені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені судові рішення в оскарженій частині - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання заступника керівника Одеської обласної прокуратури про участь у судовому засіданні відмовити.

Касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 26 серпня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року в частині закриття провадження за позовними вимогами Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮіГ», ОСОБА_1 про визнання недійсним акта приймання-передачі нерухомого майна, визнання незаконним та скасування рішень державного реєстратора Затоківської селищної ради та Великодолинської селищної ради, припинення права власності на нежитлове приміщення, зобов`язання звільнити земельну ділянку залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов