Справа № 489/3236/23
Номер провадження 2-о/489/104/23
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (далі - заявник), заінтересована особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису

встановив

В червні 2023 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник проживає разом з малолітнім сином за адресою: АДРЕСА_1 . Колишній чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покинув родину та не проживає разом з заявником та дитиною протягом декількох років, однак систематично приходить за вище зазначеною адресою в стані алкогольного сп`яніння та влаштовує сварки. ОСОБА_1 зазначає, що вона та син систематично потерпають від психологічного насильства зі сторони ОСОБА_2 вже протягом кількох років, а також поведінка останнього негативно впливає на здоров`я та працездатність заявника і дитини. ОСОБА_2 почав систематично проявляти стосовно заявника та їх спільної дитини безпідставну агресію, цькування, погрожувати, психологічно тиснути, виражатися нецензурною лайкою, вживати алкогольні напої, вести аморальний спосіб життя. Після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з боку ОСОБА_2 , заявник не може належним чином виконувати свої професійні обов`язки. ОСОБА_1 зазначає, що вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів, але це не дало жодного результату і ОСОБА_2 не змінив своєї поведінки. Останньому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, але він все одно неодноразово порушував вказівки поліцейського, що свідчить про систематичність насильства в сім`ї. 30.05.2023 ОСОБА_2 знову прибув до місця проживання заявника та їх спільного малолітнього сина за адресою: АДРЕСА_1 , почав ображати нецензурною лайкою, словесно погрожувати побиттям, тому ОСОБА_1 викликала працівників поліції, які склали терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №024486 від 30.05.2023. Після спливу 10 діб ОСОБА_2 повторно вчинив домашнє насильство в сім`ї стосовно ОСОБА_1 та малолітнього сина. ОСОБА_1 переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства з боку ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 , а також настання тяжких наслідків для здоров`я останньої є дуже високою, тому просить видати обмежувальний припис, оскільки попередні заходи, що були вжиті працівниками поліції до ОСОБА_2 виявились неефективними та не захистили заявника від насильства.

Заявник ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала, надала відеозапис з якого видно, що ОСОБА_2 прийшов до її будинку в нетверезому стані, вона намагалася зясувати чому він не з`явився до суду, на що він висловився нецензурною лайкою та пригрозив розбити її телефон.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до копії рішення Ленінського районного суду м. Миколаєві від 16.02.2023 у справі №489/3278/22 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 22.09.2000 Заводським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис №254. Крім того, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 992,40 грн.

З копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №024486 від 30.05.2023 вбачається, що 30.05.2023 о 00:01 год. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_2 перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння вчинив стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру. Заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 01:00 год. 30.05.2023 до 01:00 год. 09.06.2023.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст. 350-2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

В ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з ч.2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч.4ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно з п. 9 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № № 756/3859/19 від 05.09.2019 зазначено, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Відповідно до преамбули Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» його мета саме у запобіганні та протидії домашньому насильству. При цьому важливою є і встановлена послідовність двох зазначених завдань. Обмежувальний припис визначений у цьому законі як один з інструментів досягнення відповідних завдань. Його реалізація передбачена як в межах ЦПК України (частина восьма статті 26 цього Закону), так і в межах КПК України (частина десята статті 26 цього Закону). Обмежувальний припис, передбачений КПК України є інструментом додаткового захисту постраждалого учасника кримінального провадження, завдання якого відповідно до статті 2 КПК України є значно ширшими, а кінцева мета - не тимчасовий захід перестороги, а вирішення питання відповідальності винної особи. Тобто в межах кримінального провадження обмежувальний припис визначений лише як супутній інструмент захисту права - кінцевим завданням судового процесу, в межах якого він може бути застосований, є покарання винної особи. Метою ж реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 531/352/22 від 22.02.2023).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 711/3693/22 від 09.03.2023 зазначено, що Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховний Суд зауважує, що вирішуючи питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Як докази до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Сам по собі факт непритягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника у сукупності.

Суд враховує, що відносно ОСОБА_2 раніше було винесено терміновий заборонний припис, але останній продовжує вчиняти домашнє насильство психологічного характеру відносно заявника та малолітнього сина. Як зазначає заявник, психологічне насильство з боку ОСОБА_2 проявляється в погрозах, безпідставній агресії, психологічному тиску, вираженні нецензурною лайкою. ОСОБА_2 доказів на підтвердження іншого до суду не надав.

Суд вважає, що існує високий рівень вірогідності повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо заявника і малолітньої дитини, і такі ризики є реальними.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як жертви домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребують захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки ігнорування заінтересованою особою застосованих працівниками поліції до нього заходів впливу, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо заявника та малолітньої дитини, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення ОСОБА_2 до заявника та дитини психологічного насильства.

Суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, оскільки максимальний строк обмежувального припису становить 6 місяців, а не 3 роки. В подальшому ОСОБА_1 зможе звернутися до суду з заявою про продовження обмежувального припису. Тому, суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , поклавши на останнього на строк шість місяців такі обов`язки: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше, ніж на 500 метрів, до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому для ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Враховуючи те, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_2 та доказів вчинення домашнього насильства щодо нього суду не надано, суд вважає винесення обмежувального припису в цій частині необґрунтованим.

Відповідно до ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 263-265, 350-2 ЦПК України, суд

вирішив

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), громадянина України, поклавши на нього на строк шість місяців такі обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше, ніж на 500 метрів, до місця проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому для ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Відділення поліції №2 Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області для взяття особи на профілактичний облік та Виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Інформація про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса 1: АДРЕСА_3 ; адреса 2: АДРЕСА_4 .

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29.06.2023.

Суддя В. В. Кокорєв