1Справа № 335/7196/19 2/335/21/2023
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2023 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
за участю секретаря судового засідання Лазоренко Д.М.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» про визнання дій незаконними та протиправними, скасування рішення комісії про перерахунок (донарахування) об`ємів (обсягів) газу,
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з 01.07.2019 перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» про визнання дій незаконними та протиправними, скасування рішення комісії про перерахунок (донарахування) об`ємів (обсягів) газу.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2019 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження, встановлено строки на подання заяв по суті справи.
06.02.2023 до суду повернулись матеріали вищевказаної цивільної справи у зв`язку з не сплатою ОСОБА_1 вартості проведення експертного дослідження.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2023, поновлено провадження в даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2023, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судово-трасологічної експертизи відмовлено. Закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» про визнання дій незаконними та протиправними, скасування рішення комісії про перерахунок (донарахування) об`ємів (обсягів) газу та призначено справу до розгляду по суті на 06.12.2023 року о 10:00 год.
У судове засідання 06.12.2023 позивач та її представник адвокат Семеренко С.О. не з`явилися, про час та місце слухання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 21.12.2023.
У судове засідання 21.12.2023 представник позивача адвокат Семеренко С.О. повторно не з`явився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа. Документ доставлено до електронного кабінету представника позивача 06.12.2023, отже виникло питання про залишення позову без розгляду.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Як убачається з матеріалів справи, позивач повторно не з`явився в судове засідання, про день та час розгляду справи, що були призначені на 06.12.2023, 21.12.2023, сторона позивача повідомлялась належним чином шляхом отримання документів в електронному кабінету підсистеми «Електронний суд».
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17.10.2014, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).
Як зазначено вище, позивач в судові засідання не з`являвся, був належним чином повідомлений про розгляд справи, його неявка має ознаки повторності, заяви про розгляд справи у відсутності позивача до суду не надходило.
З початку розгляду справи по суті представником позивача не надсилалося жодних клопотань та/або заяв.
В постанові Верховного Суду від 17.04.2019 (у справі № 759/9229/15-ц) зазначено, що процесуальний закон не містить вимог про необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути й поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду.
Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторний характер неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Необхідно враховувати, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в судовому розгляді, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
В пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України слова «може», «має право», «за власної ініціативи» та інші законодавцем не застосовані. Отже, не передбачено можливість інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду. З огляду на зазначене повноваження суду залишити позов без розгляду не є дискреційним, а відносяться до імперативних.
Отже, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, суд зобов`язаний залишити позов без розгляду.
Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.
За таких обставин, неявка в судові засідання позивачці, якій було відомо про провадження у справі, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду позовної заяви, і також, в свою чергу призвело до затягування судового розгляду даної справи, що і так тривалий час не може бути вирішена по суті пред`явленого позову.
Будь-яких заяв про відкладення розгляду справи, або про неможливість явки позивачки та її представника, або про розгляд справи у їх відсутності, на адресу суду не надходило.
Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.
Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).
Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.
Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.
У зв`язку з наведеним, суд розцінює дії позивача як зловживання наданими законом процесуальними правами, спрямовані на затягування строків розгляду справи та перешкоджання її швидкому вирішенню.
ЄСПЛ у своїй практиці зазначає на тому, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
За ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).
Неявка представника позивача ОСОБА_2 не є безумовною підставою для неявки безпосередньо позивача, не повідомлення про причину неявки.
При цьому в ухвалі суду від 03.11.2023 судом зазначалося про те, що небажання позивача брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, на думку суду, не спричинено загрозою її життю чи здоров`я в умовах воєнного стану на території м. Запоріжжя, де не ведуться активні бойові дії, натомість має ознаки зловживання своїми процесуальними правами та ситуацією, яка склалась на території України, з метою затягування розгляду справи, у заявку з чим, підготовче судове засідання було проведено за відсутності позивача, яка не подала суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яка належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи та неявка якої не перешкоджає розгляду справи.
Крім неявки в судове засідання представника позивача та позивача ОСОБА_1 , будь-які інші перешкоди для розгляду справи були відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
За вищевикладених обставин, враховуючи те, що розгляд справи за відсутності позивача неможливий, справа перебуває в провадженні суду та тривалий час не знаходить свого вирішення, позов підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання, яким не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин неявки, відповідно до яких суд міг би з`ясувати поважність причин такої неявки, та відсутність заяви про розгляд справи без позивача.
Крім того, при прийнятті рішення про залишення позову без розгляду, суд приходить до переконання, що таке рішення не буде визначати обмеження права позивача на звернення до суду, так як він не втрачає права знов звернутися до суду з таким саме позовом. Разом з тим, продовження розгляду справи, буде порушувати вимоги ст.ст. 223, 257 ЦПК України, та може призвести до порушення розумного строку її розгляду.
Таким чином, згідно ст. 257 ЦПК України, даний позов належить залишити без розгляду.
Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
Керуючись ст.ст. 44, 128, 130, 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» про визнання дій незаконними та протиправними, скасування рішення комісії про перерахунок (донарахування) об`ємів (обсягів) газу залишити без розгляду.
Роз`яснити позивачу, що залишення заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.
Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги.
Суддя І.П. Соболєва