Справа № 493/1745/20
Номер провадження 4-с/493/4/23
У Х В А Л А

28 червня 2023 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суду Одеської області у складі:

головуючого-судді Тітової Т.П.

за участю секретаря Сирота О.В.

представника Балтського відділу ДВС Мушара П.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балта скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2023 року скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд головуючому судді Тітовій Т.П.

Ухвалою судді від 15.05.2023 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

17.05.2023 року надійшла заява про усунення недоліків скарги.

Ухвалою судді від 17.05.2023 року провадження по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 відкрито та призначено її розгляд.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у Балтському відділі ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 71365212 з виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області № 493/1745/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 27090 грн та судового збору у сумі 840,80 грн.

10.05.2023 року з push-повідомлення у мобільний додаток скаржнику стало відомо про те, що 22.03.2023 року державний виконавець Балтського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) прийняв постанову про арешт коштів боржника.

На підставі цієї постанови накладено арешт на грошові кошти боржника, які містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, в тому числі накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку, призначеному для зарахування пенсії боржника. Під час вчинення виконавчих дій з виконання виконавчого листа № 493/1745/20 державним виконавцем була прийнята постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та відповідно з її заробітної плати щомісяця буде утримуватися 20 % доходів.

11.05.2023 року ОСОБА_1 подала державному виконавцю клопотання про зняття арешту із вказаного карткового рахунку, однак листом державний виконавець повідомив її, що підстав для зняття арешту з банківського рахунку в АТ «Райффайзен Банк» IBAN № НОМЕР_1 немає.

Посилаючись на те, що картковий рахунок боржника, на який зараховується пенсія, є рахунком зі спеціальним режимом використання (спеціальним рахунком), який за законом не підлягає арешту, а також що державним виконавцем вже звернено стягнення на заробітну плату боржника шляхом направлення відповідної постанови за її місцем роботи, заявник просила визнати бездіяльність державного виконавця, яка полягає у не знятті арешту з коштів на рахунку, що має спеціальний режим використання та зобов`язати державного виконавця зняти арешт з коштів, що розміщені в АТ «Райффайзен Банк», IBAN № НОМЕР_1 на рахунку зі спеціальним режимом призначення, для зарахування пенсії боржника.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд скарги без його участі та участі скаржника, скаргу підтримав в повному обсязі з підстав викладених вище та просив врахувати позицію викладену у Постанові КЦС ВС від 31.05.2023 року № 201/8989/14-ц.

Стягувач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник Балтського відділу ДВС в судовому засіданні просив повністю відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що надана до скарги заява АТ «Райфайзен банк» від 22.09.2022 року про виплату пенсії або грошової допомоги не є належним документальним підтвердженням того, що рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника Балтського відділу ДВС, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Балтського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 71365212 з примусового виконання виконавчого листа № 493/1745/20 від 17.10.2022 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 27090 грн та судового збору у сумі 840,80 грн.

Постановою державного виконавця Балтського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) ВП № 71365212 від 22.03.2023 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на яке заборонено законом, та належить боржнику.

Скаржник отримує пенсію шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Райффайзен Банк».

11.05.2023 року ОСОБА_1 подала державному виконавцю клопотання про зняття арешту із вказаного карткового рахунку.

Відділом надано відповідь про відсутність підстав щодо зняття арешту з рахунків боржника.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» наведено перелік коштів та рахунків, на які забороняється звернення стягнення та накладення арешту, зокрема на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону (абзац 2 ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У ч. ч. 1, 3 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 % пенсії (абз. 5 ч. 2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в тім, що він унеможливлює виплату - у розмірі не нижче прожиткового мінімуму - пенсії, що є основним джерелом існування, призначеної в установленому законом розмірі прожиткового мінімуму, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 3-р(II)/2023 від 22.03.2023).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У п. п. 7.14-7.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 905/361/19 зазначено, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 року в справі № 756/8815/20 вказано, що передбачене абз. 2 ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до пп. 1 ч. 4 ст. 59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом. Враховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

У даній справі, судом встановлено, що скаржник надала виконавцю підтверджуючі документи про те, що арешт накладено на кошти, розміщені на рахунку, що призначений для отримання пенсії.

У державного виконавця не було правових підстав для скасування арешту з рахунку боржника до отримання відповідних підтверджуючих документів про спеціальний режим банківського рахунку, оскільки в постанові державний виконавець застеріг, на які саме кошти та на які рахунки арешт не накладається.

Державний виконавець, отримавши від боржника документи про те, що рахунок, на який накладено арешт, призначений для зарахування пенсії, на виконання вимог п. 1 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», не виніс постанову про зняття арешту з коштів, який було накладено постановою про арешт коштів боржника від 22.03.2023 року, розміщених на рахунку, призначеному для отримання боржником пенсії.

Також судом враховано, що, накладаючи арешт на грошові кошти боржника, який не виконав судове рішення, державний виконавець у постанові зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, які належать боржнику, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Тому під час винесення постанови не було порушено вимог ЗУ «Про виконавче провадження», ч. 3 ст. 52 якого встановлено, що саме на банк покладено обов`язок перевірити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

Проте, у матеріалах справи немає відомостей про виконання АТ «Райффайзен Банк» зазначених обов`язків, який, володіючи інформацією про цільове призначення коштів на рахунку, відкритому в цьому банку, а саме для зарахування пенсії боржника, не повідомив про це виконавця та не повернув його постанову без виконання.

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 28.12.2022 року у справі № 183/4809/19, від 31.05.2023 року у справі № 201/8989/14-ц.

З наведених підстав суд погоджується з доводами скарги, що є підстави для задоволення скарги, оскільки державний виконавець, не відреагував на звернення боржника, і самостійно не зняв арешт з коштів, розміщених на рахунку, відкритому в АТ «Райффайзен Банк», призначеному для отримання пенсії, й такі дії виконавця не відповідають приписам ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 258-260, 354, 447, 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання- задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Балтського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Іванова С.В. щодо не зняття арешту на картковому рахунку, що має спеціальний режим використання.

Зобов`язати державного виконавця Балтського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Іванова С.В. вжити визначених ЗУ «Про виконавче провадження» заходів для зняття арешту з грошових коштів, розміщених на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк» на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ