Справа № 338/867/22
Провадження № 22-ц/4808/825/23
Головуючий у 1 інстанції Мотрук Л.І.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Мельник О.В.

учасники справи

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2023 року, постановлену судом у складі судді Мотрук Л.І.,

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В вересні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог вказало, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № IFBWGK00000008 від 09.08.2005 року на суму 23 760 дол США на строк до 08.08.025 року.

14.08.213 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору № IFBWGK00000008 від 09.08.2005 року, відповідно до якої сума заборгованості що виникла у ОСОБА_2 зменшилась на 32,05 дол США.

Банк свої зобов`язання виконав, ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України не здійснювала погашення заборгованості, в результаті чого станом на 16.08.2022 року утворилась заборгованість у розмірі 27911,89 дол США.

В забезпечення зобов`язання за договором IFBWGK00000008 від 09.08.2005 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 27911,89 дол США.

Ухвалою судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26.10.2022 року позовну заяву передано на розгляд Тлумацькому районному суду Івано-Франківської області за підсудністю.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2023 року провадження у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про стягнення заборгованості закрито.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2016 року у справі №338/323/15-ц з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було стягнуто на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №IFBWGK00000008 від 09 серпня 2005 року станом на 14.01.2015 року у розмірі 20 463,87 доларів США.

В справі №338/867/22 заявлені вимоги про стягнення заборгованості лише з поручителя станом на 16.08.2022 року у іншій сумі -27 911, 89 дол. США.

Скаржник зазначає, що в справах №338/323/15-ц та №338/867/22 різними є періоди нарахування суми заборгованості за відповідним кредитним договором, тому не можна вважати, що позови у справах №338/323/15-ц та №0338/867/22 збігаються за матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської обл. від 23.02.2016 року у справі №338/323/15-ц з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 достроково стягнуто на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в тому числі тіло кредиту, пеня, відсотки, коміся за період з часу укладення кредитного договору до 14.01.2015 року. Різниця в ціні позову чи у періодах нарахування заборгованості не має значення для вирішення питання наявності підстав для закриття провадження при тотожності позовів.

У судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанку» підтримала апеляційну скаргу.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнали, вважають, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Закриваючи провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що судом установлено, що 23.02.2016 року у цивільний справі №338/323/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд, у порядку ст.1050 ЦК України, стягнув з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № IFBWGK00000008 від 09.08.2005 року в розмірі 20463,87 доларів США, в тому числі заборгованість за кредитом, відсотками, комісією та пенею. Дійшов висновку, що наявне рішення суду, що набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, тобто між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 про той самий предмет, а саме: про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFBWGK00000008 від 09.08.2005 року, і з тих самих підстав, тобто на підставі договору поруки.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення змісту пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначила, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі» (пункти 26, 27).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19 (провадження № 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20 (провадження № 61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Згідно рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2016 року у цивільний справі №338/323/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № IFBWGK00000008 від 09.08.2005 року в розмірі 20463,87 доларів США, в тому числі заборгованість за кредитом, відсотками, комісією та пенею станом на 14.01.2015 року.

Звертаючись до суду з указаним позовом АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № IFBWGK00000008 від 09.08.2005 року в розмірі 27911, 89 доларів США станом на 16.08.2022 року в тому числі заборгованість за кредитом (тілом кредиту), заборгованість по відсоткам за користування кредитом, комісії, пеню за період з 11.08.2005 року по 16.08.2022 року.

Тобто, позивач у позовній заяві просить стягнути проценти та пеню (згідно наданого розрахунку) за період з 11.08.2005 року по 16.08.2022 року, що не було предметом розгляду під час ухвалення судового рішення у справі №338/323/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яким стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № IFBWGK00000008 від 09.08.2005 року.

Суд першої інстанції на ці обставини не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі.

Судом встановлено, що Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2016 року у цивільний справі №338/323/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № IFBWGK00000008 від 09.08.2005 року за тілом кредиту достроково у сумі 16263 долара США.

Встановивши, що в частині вимог, є наявне судове рішення, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав суд в частині цих вимог має закрити провадження у справі, а в іншій частині вимог розглянути справу та ухвалити рішення відповідно до вимог Закону.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанку» підлягає задоволенню, ухвала Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2023 року скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2023 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 червня 2023 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева