Справа № 175/2353/23
Провадження № 2/175/608/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15 листопада 2023 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Стеценко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-АТОМ» про звільнення з роботи, проведення розрахунку та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-АТОМ» про звільнення з роботи, проведення розрахунку та стягнення моральної шкоди, в якому просив суд постановити рішенням, яким зобов`язати TOB «АГРО - АТОМ» звільнити ОСОБА_1 з роботи за власним бажанням, видати копію наказу про звільнення з роботи та видати трудову книжку з відповідним записом; зобов`язати TOB «АГРО - АТОМ» при звільненні ОСОБА_1 здійснити виплати всіх сум, що належать йому від підприємства та стягнути з TOB «АГРО - АТОМ» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. 00 коп.

Представник позивача за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, просив суд розглянути справу без участі сторони позивача, про що надав відповідну заяву.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-АТОМ» про дату, час і місце розгляду справи повідомленні належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с.28, 32), трекінгом поштового відправлення(а.с.43-44) та довідкою про доставлення повідомлення щодо документу «Судова повістка»(а.с.48), відзив на позов відповідач не подав, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення.

Судом встановлено, що позивач по справі з 29 січня 2020 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується викопіюванням з електронної трудової книжки(а.с.17).

18 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до директора ТОВ «АГРО-АТОМ» з заявою про звільнення за власним бажанням з 18 січня 2022 року(а.с.8), однак дана заява була проігнорована.

В подальшому, а саме 13 березня 2023 року представником позивача засобами поштового зв`язку на адресу ТОВ «АГРО-АТОМ» було направлено заяву про проведення остаточного розрахунку та видачі трудової книжки(а.с.9), яку відповідачем було отримано 18 березня 2023 року, згідно трекінгу поштового відправлення №068(а.с.11), однак на час звернення до суду відповідачем так і не було здійснено остаточний розрахунок з ОСОБА_1 та не надано останньому наказу про звільнення та трудової книжки.

Для повного та всебічного розгляду справи ухвалою суду від 18 вересня 2023 року було витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-АТОМ», , розрахунок з нарахованих та виплачених сум заробітної плати за весь час при звільненні, що включає в себе: невиплачену заробітну плату, невикористану відпустку та інші компенсаційні виплати.

Однак на час розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-АТОМ» не виконало вимоги зазначені в ухвалі та жодних відповідей на адресу суду не надало.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КзПП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40,41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

У відповідності до ч. 1 ст. 38 КЗпП працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до ст. 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У відповідності до ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 237-1 КЗпП передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 76, 77 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи вищевикладені обставини справи, та враховуючи, що відповідачем на виконання ухвали суду про витребування доказів не було надано відповідних розрахунків щодо нарахованих та виплачених сум заробітної плати за весь час при звільненні, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, як такі, що грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 2 147 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 21, 36, 38, 47, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. 4, 5, 12, 13, 23, 56, 76, 77, 81, 141, 247, 258-259, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-АТОМ» про звільнення з роботи, проведення розрахунку та стягнення моральної шкоди задовольнити.

Зобов`язати TOB «АГРО - АТОМ», , звільнити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 з роботи за власним бажанням, видати копію наказу про звільнення з роботи та видати трудову книжку з відповідним записом.

Зобов`язати TOB «АГРО - АТОМ», при звільненні ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 здійснити виплати всіх сум, що належать йому від підприємства.

Стягнути з TOB «АГРО - АТОМ», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. 00 коп.

Стягнути з TOB «АГРО - АТОМ», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 сплачений судовий збір у розмірі 2 147 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Озерянська Ж.М.