Справа № 372/54/22
Провадження № 2-129/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Бойко В.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс-Банк», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Селівестров Владислав Олегович про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та витребування майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача, в якому з урахуванням уточненого позову, просив визнати протиправною і скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Альфа Банк» на квартиру, що належала йому на праві приватної власності та витребувати її у відповідача. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що 26.02.2008 між ним та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено договори кредиту та іпотеки. В подальшому, в зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, приватним нотаріусом за АТ «Альфа Банк» було зареєстровано право власності на іпотечне майно, квартиру. Проте, як вказує позивач реєстрації права власності на іпотечне майно була проведена з порушеннями, а саме у нотаріуса було відсутні докази належного повідомлення позивача, було порушеного порядок переходу права власності відповідно до умов іпотечного договору, оцінка майна не відповідає дійсності. Крім того, реєстрація права власності відбулась під час дії мораторії на такі дії.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що між сторонами було укладено кредитний догорів та договір іпотеки. Позивач не виконував свої грошові зобов`язання, тому відповідач скористався своїм правом та звернув стягнення на предмет іпотеки в порядку визначеному договором та законом. Позивачу направлялись відповідні повідомлення, проте він їх не отримував, а тому відповідач вчинив всі дії для належного повідомлення. Щодо мораторію, то позивач при укладені договору іпотеки дав добровільну згоду на можливе відчуження квартири, не надав доказів, що в нього не має іншого житла. Оцінка майна була проведена, і така оцінка не повинна погоджуватись з позивачем. Нотаріусу було надано всі документи для реєстрації права власності, а тому в задоволенні позову просять відмовити. Крім того, в додаткових поясненнях, представник відповідача зазначив, на неналежний спосіб захисту, який був обраний позивачем.

Представником третьої особи надано письмові пояснення до позову, де зазначено, що нотаріусу було надано весь необхідний пакет документів для реєстрації права власності на іпотечне майно за відповідачем, зокрема докази про направлення повідомлень відповідачу та звіт про оцінку майна. Нотаріус вчиняв дії в межах свої повноважень, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Позивачем надано відповідь на відзив, де зазначено, що відповідачем пропущено строк позовної давності про стягнення заборгованості, відповідач зловживає своїми процесуальними правами, відповідач зареєстрував право власності на майно всупереч вимогам договору та закону, не повідомив належним чином позивача, оцінка майна є незаконною. Крім того, реєстрація права власності відбулась під час дії мораторію.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив, додатково зазначили, що право власності зареєстровано під час дії мораторію, позивач не був належним чином повідомлений. Право власності зареєстровано не порядку визначеному договором, оцінка майна проведена з порушенням. Крім того, є рішення суду за яким відмовлено у стягненні з позивача заборгованості в зв`язку з пропущенням строку давності.

Представник відповідачав судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав відзив на позову заяву, де заперечив проти задоволення позову.

Третя особа в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, представник третьої особи надав письмові пояснення, де заперечив проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши письмові докази та матеріали справи дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.08.2005, виданого Обухівської міською радою, ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована в АДРЕСА_1 , площею 53,8 кв.м.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.08.2005, виданого Обухівським БТІ та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована в АДРЕСА_1 .

26.02.2008 між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №384/008/08-Пі.

26.02.2008 між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір в якості забезпечення зобов`язання по кредитному договору №384/008/08-Пі., відносно квартири що розташована в АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.4 даного Договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним із наступних способів: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпеченого іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому чинним законодавством України; або шляхом продажу Предмет іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому чинним законодавством України; або шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем.; в інший спосіб, визначений за домовленістю Сторін.

на підставі, зокрема переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання по Кредитному договору в порядку, встановленому законодавством України (в.т.ч. ст. 37 ЗУ «Про іпотеку») та умовами цього договору. Іпотекодавець має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених цим Договором. За рішенням Іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватись в позасудовому порядку: шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя відповідно до умов Договору. У випадку набуття Іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодавець за цим Договором підтверджує свою згоду на передачу у власність Іпотекодержателя Предмета іпотеки. Письмове повідомлення Іпотекодержателя Іпотекодавцю друкується та підписується уповноваженими особами Іпотекодержателя Іпотекодавцю телефаксом, кур`єром або поштою. Відповідно до реквізитів договору, ОСОБА_3 вказав адресу проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до рішення суду Обухівського районного суду Київської області від 20.12.2017, яке набрало законної сили, в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 79235,89 дол. США за кредитним договором від 26.02.2008 №38/008/08-Пі відмовлено в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.12.2021, власником квартири що розташована в АДРЕСА_1 є АТ «Альфа-Банк» Дата державної реєстрації 06.11.2021. Підстава державної реєстрації: іпотечний договір №04/І-83, сері та номер:1235, виданий 26.02.2008, видавник ЩУР О.І., пн. Обухівського РНО; засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання з документами пошти про відправлення та повернення, серія та номер: 2013, виданий 09.04.2020, видавник: АТ «Альфа-Банк», засвідчена іпотекодержателем копія повторної письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання з документами пошти про відправлення та повернення, сері та номер:4898, виданий 03.06.2020, видавник АТ «Альфа-Банк»; довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням, серія та номер: бн, виданий 04.11.2021, видавник АТ Альфа-Банк»; звіт про оцінку предмета іпотеки, серія та номер: бн, виданий 28.08.2021, видавник ТОВ «Незалежна експертна компанія».

Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано з 23.08.2017 за адресою: АДРЕСА_1

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, 10.09.2019 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсобанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», та 15.10.2019 затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк».

Ухвалою Обухівського районного суду у даній справі, замінено відповідача АТ «Альфа-Банк» на його правонаступника АТ Сенс-Банк»

Згідно ч.1 ст.104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступника.

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким, чином на час подачі позову АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків по вказаному кредитному та іпотечному договору, що підтверджує факт наявності права АТ «Альфа-Банк» звертатись до нотаріуса із заявою про реєстрацію за ним права власності.

Позивач вказує на ряд порушень в діях відповідачів під час реєстрації права власності на іпотечне майно.

Виходячи зі змісту статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з

договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст.36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає

можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст.37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Відповідно до правової позиція ВСУ від 28.09.2016 №6-1243цс16 визначено, що відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно ст.22 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п.61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 визначено, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Як встановлено в судовому засіданні, в укладеному іпотечному договорі наявне відповідне застереження щодо задоволення вимог Іпотекодержателя в позасудовому порядку. Крім того, у відповідача наявна заборгованість по кредитному договору.

Щодо неналежного повідомлення позивача.

Як вбачається з наданих відповідачем копій документів, відповідач 09.04.2020 03.06.2020 направляв на ім`я позивача рекомендовані повідомлення з описами, за адресою: АДРЕСА_1 вимоги про усунення порушень Кредитного договору та про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Як вбачається з поданих документів поштова кореспонденція поверталась по закінченні терміну зберігання відправнику. Вказані докази направлення позивачу вимог були надані нотаріусу, про що зазначено у витязі з реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач вчинив усі необхідні дії для повідомлення позивача, який не отримав вказаних вимог з власною вини.

Вказана позиція підтверджується Постановою ВС від 15.120.2020 у справі №755/2030/19.

Письмові заперечення позивача що вказані докази не підтверджують факт направлення належним чином вимог на ім`я позивача, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки в наданих поштових квитанціях чітко вбачається, що листи відправляли позивачу, зокрема на адресу вказану у договорі іпотеки.

Отже, в судовому засіданні не встановлено обставин неналежного повідомлення позивача.

Щодо відсутності оцінки майна.

Як вбачається із витягу державного реєстру, нотаріусу була надана оцінка майна проведена ТОВ «Незалежна експертна компанія» від 28.08.2021. Доказів, що дана оцінка була проведена з порушенням суду не було надано. Таким чином, вказана обставина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Щодо застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до спірних правовідносин

Як зазначено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.07.2023 №759/5454/19, 07 червня 2014 року набрав чинності вказаний Закон, підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону № 898-IV, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 Закону № 1304-VII передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону № 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону№ 898-IV).

Отже, Закон № 898-IV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону № 1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

Таким чином, у державного реєстратора були наявні правові підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується доказами, що спірна квартира, загальною площею 53,8 кв.м. використовується як місце постійного проживання позивача, доказів наявності у нього іншого житла суду не надано, ним було взято кредит у іноземній валюті, доказів надання ним згоди суду не надано, а від так спірна квартира, не може бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII, у тому числі шляхом реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк» як забезпечення виконання умов кредитного договору укладеного в іноземній валюті.

В зв`язку з цим, позов підлягає до задоволення.

Разом з тим, суд встановив, що інші обставини якими позивача обґрунтовував свій позов не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а саме суд вважає, що позивач належним чином повідомлявся за адресою проживання, в іпотечному договорі наявне застереження щодо вказаного порядку задоволення вимог кредитора, доказів неналежної оцінки про вартість майна суду не було надано і така оцінка була надана приватному нотаріусу. Крім того, наявність рішення суду про відмову від стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, не позбавляє кредитора задовольнити свої вимоги іншим чином визначеним договором та законом.

Щодо способу захисту обраного позивачем

Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, що було відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Також, якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер, право позивача порушене тим, що право власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, зареєстроване за відповідачем (іпотекодержателем) на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), та таке майно не було відчужено до третіх осіб (тобто не відбулось неодноразове відчуження спірного нерухомого майна), то належним способом захисту відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» може бути скасування відповідного рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

В зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам законодавства України та обставинам справи.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають до повного задоволення зі підстав викладених в мотивувальній частині рішення.

З урахуванням викладеного процесуальні витрати по сплаті судового підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Разом з тим, суд відмовляє у стягненню з відповідача витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не надано доказів їх оплати.

Керуючись ст. ст.1,4,12, 56, 57,77, 80, 81,197,200,263-266 ЦПК України, відповідно до ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови КМУ «Про порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ст.ст.16, 328, 335, 376, 392, 625 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс-Банк», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Селівестров Владислав Олегович про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та витребування майна задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Селівестрова Владислава Олеговича про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень з індексним номером 61490334 від 10.11.2021 про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Витребувати у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (Акціонерного товариства «Сенс-Банк») з чужого незаконного володіння на користь ОСОБА_1 , квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -116, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності б/н, виданого 03.08.2005 Обухівською міської радою Київської області.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.12.2023.

Суддя О.Б. Тиханський