Єдиний унікальний номер 317/5090/23
Номер провадження 2/317/1160/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі судового засідання Шевченко В.С.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Заярна Марина Анатоліївна, звернувся до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання разом з матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, а також про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку площею 4,9751 га (кадастровий № :03:001:0003) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Долинської (колишньої Розумівської) сільської ради Запорізького району Запорізької області, що належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов обґрунтований тим, що після смерті матері позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина у вигляді вищевказаного майна, яке вона прийняла після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не переоформила свої спадкові права. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини не звернувся до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, вважаючи, що він прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з матір`ю на час відкриття спадщини за однією адресою, тому що в силу свого хворобливого стану здоров`я мати потребувала постійного його догляду та піклування, який він їй і надавав, забезпечував її необхідним: купував продукти харчування, ліки, предмети гігієни та побутові товари. Однак, при оформленні спадкових прав з`ясувалось, що на момент відкриття спадщини позивач не був зареєстрований за однією адресою з матір`ю, хоча фактично вони проживали разом, тому йому було рекомендовано нотаріусом звернутися до суду. Відтак позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Позивач та його представник до суду не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, без фіксування процесу технічними засобами.

Представник відповідача до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Раніше надав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків.

Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 02 грудня 2021 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що 02.12.2021 складено відповідний актовий запис № 1071.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи.

Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, встановлено, що реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи.

Тобто, недотримання спадкоємцем вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» щодо реєстрації за місцем проживання, не свідчить про те, що заявник не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку: «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України по справі №6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до листа Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 13.11.2023 на запит суду, місце проживання ОСОБА_2 зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться.

Згідно з відповіддю Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 449/13-26 від 21.11.2023, згідно реєстру територіальної громади відомості про реєстрацію громадянки ОСОБА_2 відсутні.

Відповідно довідки № 01-17/01/2078, виданої 29.11.2023 Департаментом реєстраційних послуг, відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в реєстрі територіальної громади м. Запоріжжя відсутня.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується наданим суду свідоцтвом про його народження.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт проживання на час смерті, а саме на: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_1 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіддю № 1421/01-16 від 06.12.2023, наданої на запит суду державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М., вбачається, що ніхто зі спадкоємців на прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не звертався, спадкова справа не відкривалась.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть.

ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами наданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою спадкової справи № 387 (07).

Право власності на земельну ділянку площею 4,9751 га (кадастровий № :03:001:0003) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 14.08.2014 Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, р№ 1214 та Витягом ДЗК від 15.05.2023.

Відповідно до Виписки з погосподарської книги № 2 на 2021-2025 роки, житловий будинок АДРЕСА_1 , числиться за ОСОБА_6 .

Згідно наданого суду технічного паспорта на житловий будинок та господарські споруди від 21.08.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , розташовані: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», сараї літ. «Б,Б1», душ літ. «В», вбиральня літ. «Г», погріб з шийкою літ. «пг», паркан №1, колодязь №3, яма зливна №4.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов`язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2011 № 868, правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна.

Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено факт постійного проживання позивача з його матір`ю на час відкриття спадщини, а також право позивача ОСОБА_1 на спадщину, відкриту після смерті його матері ОСОБА_2 та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 203, 328, 392, 1216-1218, 1220, 1222, 1225, 1261, 1274, 1268, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 89, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70420, Запорізька область, Запорізький район, с. Долинське, вул. Центральна, буд. 37) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) разом зі спадкодавцем матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме на: ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , а саме на: житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а», сараї літ. «Б,Б1», душ літ. «В», вбиральню літ. «Г», погріб з шийкою літ. «пг», паркан №1, колодязь №3, яму зливну №4.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 4,9751 га (кадастровий № :03:001:0003) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Долинської (колишньої Розумівської) сільської ради Запорізького району Запорізької області, що належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б. Громова