Справа № 645/8050/21
Провадження № 2/645/643/23
21 грудня 2023 року місто Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.
за участю секретаря судового засідання Ятлової Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Харківська міська рада про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
Стислий виклад позиції позивача.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування за законом та просив суд: 1) визнати факт, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.09.1971 року дійсно належить ОСОБА_3 , 2) визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 23/100 частини будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
10 жовтня 2023 року позивач в особі представника, адвоката Жарової-Тітарьової Л.М., остаточно уточнив свої позовні вимоги та просив визнати факт, що особа, яка зазначена в рішенні Московського районного суду м.Харкова від 13.09.1971 року як « ОСОБА_3 » - це ОСОБА_3 , рідна мати позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 23/100 частини будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судове засідання представник позивача, адвокат Жарова-Тітарьова Л.М., не з*явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала до суду заяву, де просить слухати справу без його участі, підтримала позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повістки на адресу, зазначену в позовній заяві. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подавав. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованого клопотання про відкладення судового засідання суду не надавав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне розглянути справу за відсутності відповідача.
За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач.
Представник третьої особи ХМР не з*явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надали до суду письмові пояснення, в яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Інші процесуальні дії у справі.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 02.12.2021 року позов залишено без руху, недоліки позовної заяви усунуто позивачем 13.12.2021 року.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа: Харківська міська рада. Залучено до участі у справі в якості третьої особи Харківську міську раду та призначено підготовче провадження у справі.
Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підступності судових справ в умовах воєнного стану», цивільну справу було направлено до Октябрського районного суду м. Полтави.
Згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 14 березня 2023 року цивільну справу № 645/8050/21, провадження № 2/645/643/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Харківська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності в порядку спадкування за законом направлено на розгляд за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 12.04.2023 р., справа розподілена в провадження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Сілантьєвій Е. Є.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2023 р. прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Харківська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
28.06.2023 року надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_7 про витребування доказів.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.08.2023 року клопотання представника позивача задоволено: витребувано з Четвертої харківської державної нотаріальної контори належним чином посвідчені копій матеріалів спадкової справи, №22/2006, витребувано з Відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори (раніше - Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори) належним чином посвідчені копій матеріалів спадкової справи, №22/2006.
28.08.2023 з Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа №22/2006, на виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.08.2023 року.
07 грудня 2023 року третьою особою по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Харківської міської ради в особі представника Громова О.В. були подані письмові пояснення, в яких останній просив в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. Посилався на ті обставини, що ОСОБА_1 не доведено, що ним вчинені дії щодо прийняття спадщини у строк, передбачений вищезазначеною нормою Закону. Лише у 2006 році, через майже 14 років позивач подав до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а у 2021 році звернувся до нотаріуса для отримання Свідоцтва про право на спадщину за результатами чого йому було відмовлено. Крім того позивачем не доведена відсутність інших спадкоємців ОСОБА_3 , які відповідно до ст.1223 ЦК України мають право на спадкування, зокрема не надано відповідного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян інформації про зареєстрованих осіб за цією адресою на момент відкриття спадщини і до сьогодні, інших родичів або осіб, що мешкали з спадкодавцем однією сім`єю, на права яких може вплинути розгляд цієї справи. Також позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність у спадкодавця права власності на спадкове майно, станом на час подання позову до суду. Як вбачається із наданої позивачем копії Свідоцтва про народження позивача від 17.10.1951 батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . Крім того рішенням Московського районного народного суду м. Харкова від 13.09.1971 (справа № 2/1658, 1971 р.) право власності на 23/100 частини будинку АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_3 , нею же проводилась і реєстрація цього нерухомого майна. Копії паспорту ОСОБА_3 позивачем суду не надано. Однак згідно наданої копії свідоцтва про смерть по батькові ОСОБА_9 зазначено як ОСОБА_5 . Тобто помилку в написанні прізвища спадкодавця, виходячи з наданих документів, здійснено в процесі реєстрації факту її смерті або при оформленні та видачі вищезазначеного свідоцтва. Також вважав, що не можливо визнати факт, що рішення Московського районного народного суду м. Харкова від 13.09.1971 дійсно належить ОСОБА_3 , оскільки дійсне по батькові ОСОБА_3 і відповідно судове рішення ухвалене за її позовом, а визнання зазначеного факту буде ґрунтуватися на свідоцтві про її смерть, що можливо видано з помилкою.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного.
Так, відповідно до рішення Московського районного народного суду м. Харкова від 13.09.1971 року (справа № 2-1658,1971р.) за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було визнано в рівних частках право власності в порядку забудівлі на 46/100 частин від всього домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_2 . Інші 54/100 частини цього ж домоволодіння згідно договору забудови належать ОСОБА_4 .
Позивач ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 - російською) народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 17.10.1951 року Молодовською с/радою Старосалтівського р-ну Харківської області, актовий запис від 26.11.1933р. № 14). Батьками позивача, відповідно до свідоцтва про народження, є ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 - російською) та ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 - російською).
Відповідач ОСОБА_2 ( ОСОБА_11 - російською) народився ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 14.09.1958 року Сталинським р/б ЗАГС м.Харкова, актовий запис від 14.09.1958р. №1543). Батьками відповідача, відповідно до свідоцтва про народження, є ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 - російською) та ОСОБА_4 ( ОСОБА_10 - російською).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №66023230 від 14.08.2021р.
Згідно відомостей будинкової книги для прописки громадян за адресою АДРЕСА_2 , її син та відповідач по справі ОСОБА_2 на день смерті матері був зареєстрований за вказаною адресою.
Згідно відомостей будинкової книги для прописки громадян за адресою АДРЕСА_2 , її син та позивач по справі ОСОБА_1 на день смерті матері був зареєстрований за вказаною адресою.
За результатом перевірки, здійсненої нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори щодо кола спадкоємців за законом, встановлено, що на момент свої смерті ОСОБА_3 у шлюбі не перебувала, мала сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14 січня 2006 року державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Товстолужською О.В. була заведена спадкова справа № 22/2006 після смерті ОСОБА_3 . Відповідно до матеріалів спадкової справи наявна заява ОСОБА_1 (позивача у справі), якою він доводить до відома державної нотаріальної контори, що спадщину прийняв, мешкаючи разом із спадкодавцем. Заяв від інших спадкоємців не надходило.
Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Хлистун О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.11.2021 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки по-батькові спадкодавця в свідоцтві про смерть вказано як « ОСОБА_5 », а в документі, що посвідчує право власності на будинок, а саме в рішенні Московського районного народного суду м. Харкова від 13.09.1971 року, прізвище вказано як « ОСОБА_6 ».
Позивач та його представник стверджують, що особа, яка зазначена в рішенні Московського районного народного суду м. Харкова від 13.09.1971 року як « ОСОБА_3 » - це ОСОБА_3 , рідна мати позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Єдиним способом підтвердити цей факт є встановлення факту, що має юридичне значення, у судовому порядку.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що позивач по справі - це її рідний дід ОСОБА_1 , який постійно проживав з матір`ю ОСОБА_3 в будинку за адресою АДРЕСА_2 , у тому числі на час її смерті. Він прийняв спадщину у володіння і користування у вигляді 23/100 частин після смерті матері, продовжував проживати в їх з матір`ю ОСОБА_3 спільній частині будинку і користуватися належним матері майном; проводив будівельні і ремонтні роботи вказаної частини будинку; сплачував податок за 46/100 частин будинку; на свій розсуд користувався належною його матері за життя частиною земельної ділянки.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для позивача встановлення факту, що особа, яка зазначена в рішенні Московського районного суду м. Харкова від 13.09.1971 року як « ОСОБА_3 » - це ОСОБА_3 , рідна мати позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст.548 ЦК України (в ред.1963 року, яка діяла на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до ст.549 ЦК України (в ред.1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Аналогічна норма міститься в Цивільному кодексі України в ред.2004 року. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з ч.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в ред.2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до ч. 1ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною 1ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до п. 23 Постанови N 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Позивач та його представник подали докази разом з поданням позовної заяви від 29.11.2021 року, подали додатково докази разом із заявою від 31.10.2023 року.
Відповідач доказів або відзиву до суду не подав.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, доказів разом з поданням письмових пояснень від 06.12.2023 року до суду не подавала.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем надані докази на підтвердження заявлених позовних вимог, які були дослідженні судом в судовому засіданні і на підставі яких були встановлені фактичні обставини.
Відповідачем або третьою особою доказів на спростування встановлених судом фактичних обставин не надано.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 10,12, 13, 76-82, 89, 209, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Харківська міська рада про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати факт, що особа, яка зазначена в рішенні Московського районного суду м. Харкова від 13.09.1971 року як « ОСОБА_3 » - це ОСОБА_3 , рідна мати позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 23/100 частини будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів апеляційної скарги.
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_3 ,
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серія НОМЕР_5 , виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 02.04.1998 року, адреса АДРЕСА_3 ,
Повний текст рішення складено 26.12.2023.
Головуючий суддя -