Справа № 296/979/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника позивача адвоката Плачинди К.О.,

представника відповідача адвоката Лугіна С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, мотивуючи тим, що 06.04.2021 року між позивачем (позикодавець) та відповідачем (позичальник) було укладеного договір позики №К060421-2, згідно умов якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 104225,55 грн., та позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення договору, тобто до 06 жовтня 2021 року. 10.11.2021 року між позивачем (позикодавець) та відповідачем (позичальник) було укладено додаткову угоду до договору позики №К060421-2 від 06 квітня 2021 року згідно умов якого були внесені зміни та зазначено, що позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 84975,80 грн., та позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк до 06 січня 2022 року. Також, 10 листопада 2021 року відповідач підписав розписку, в якій зазначив, що кошти в сумі 84975,80 грн. отримав у повному обсязі та зобов`язується повернути цю суму до 11 жовтня 2021 року включно. Звернула увагу, що п. 9 договору, сторони погодили, що у випадку зміни курсу у п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долара США, встановленому АТ КБ "Приватбанк" на день здійснення кожного платежу за цим договором. Підписанням договору позики відповідач підтвердила отримання суми позики. Проте, свої зобов`язання щодо повернення суми позики відповідач не виконала. У зв`язку з цим позивач звернулася з цим позовом до суду та просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики у розмірі 117676,00 грн. та неустойку в розмірі 40788,38 грн. а всього 158464,38 грн.

Ухвалою суду від 27.02.2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 27).

Від представника відповідача адвоката Лугіна С.А. надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 85888,58 грн. Також зазначає, що згідно п.1 Договору, із врахуванням внесених до нього змін Додатковою угодою позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 84975,80 грн., підтверджується розпискою від 10.11.2021 року. Отже, згідно з умовами Договору, грошові зобов`язання відповідача виражені в національній валюті України гривні з визначенням грошового еквівалента долара США, при цьому з тексту розписки вбачається, що кошти було отримано у гривні, а отже і повернуті мають бути кошти у національній валюті України і у такій самій сумі, що були передані відповідачу позивачем, а враховуючи, що позивач визнав повернення відповідачем коштів у сумі 12400,00 грн., то за договором з відповідача підлягають стягненню кошти у сумі 72575,80 грн. Щодо стягнення неустойки за п. 11 договору позики у розмірі 40788,38 грн. за період з 07 січня 2022 року по 24.02.2022 року від загальної суми заборгованості 84975,80 грн., то прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором позики виникло під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, у зв`язку з чим законом визначено звільнення позичальника від обов`язків сплатити на користь позикодавця неустойки за таке прострочення, а отже визначена позивачем неустойка у сумі 40788,38 грн. стягненню не підлягає (а.с.60-63).

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача в якому зазначено, що відповідно ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Додатково зазначає, в договорі позики №К060421-2 від 06.04.2021 року (з умовами якого погодився відповідач) визначено, що згідно п. 9 договору сторони погодили, що у випадку зміни курсу у п.1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ "Приватбанк" на день здійснення кожного платежу за цим договором. Враховуючи вищевикладене стягненню підлягає сума визначена з наданим розрахунком та з врахуванням курса продажів доларів США в АТ КБ "Приватбанк" на день розрахунку заборгованості по договору (а.с.40-42).

Представник позивача в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також вказав, що відповідачем було повернуто позивачу суму позики в розмірі 300 доларів США, що еквівалентно 12400грн..

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що дійсно має місце отримання відповідачем коштів у позику, однак за договором позики з відповідача підлягають стягненню кошти у сумі 72575,80 грн., оскільки кошти в сумі 12400,00 грн. повернуті позивачу. Також наголосив, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, оскільки фактично за розпискою кошти було отримано в гривнях. Крім того, звернув увагу, що прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором позики виникло під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, у зв`язку з чим законом визначено звільнення позичальника від обов`язків сплатити на користь позикодавця неустойки за таке прострочення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13 передбачено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Судом встановлено, що 06.04.2021 року між позивачем ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено договір позики №К060421-2 (а.с.4).

Відповідно до п. 1 договору позики, Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 104225,55 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ "Приватбанк" (1 долар США = 27,95 грн.) на день укладення цього договору еквівалентно 3729 доларів США 00 центів. В свою чергу, Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором буде 3729 доларів США 00 центів, за курсом АТ КБ "Приватбанк" на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 06.10.2021 року включно. За домовленістю сторін позика є безпроцентною.

Згідно п. 5 договору позики встановлено графік повернення грошових коштів.

У пункті 7 договору позики зазначено, що по закінченню строку позики, договір може бути пролонговано за домовленістю сторін.

Пунктом 9 договору позики сторони погодили, що у випадку зміни курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частин відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ "Приватбанк" на день здійснення кожного платежу за цим договором.

Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання за даним договором (п. 10 договору позики).

Згідно п. 11 договору позики у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 13 договору позики у випадку невиконання Позичальником зобов`язання за даним договором, даний договір може бути поданий Позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за даним договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку.

Пунктом 16.3 договору позики передбачено, що Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на Позичальника положеннями цього договору (в тому числі, щодо своєчасного повернення позики), договору застави та інших договорів, укладених з метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника.

10 листопада 2021 року між позивачем ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено додаткову угоду про зміну та доповнення умов Договору позики від 06 квітня 2021 року №К060421-2, укладеного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , (надалі іменується «Угода») про таке:

1. На виконання п. 7 Договору Позики від 06 квітня 2021 року №К060421-2, (надалі «Договір»), за взаємною згодою Сторони домовились внести зміни в п. 1, 5, 6 Договору виклавши їх в наступній редакції:

1) п.1 - Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 84 975,80 (вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 92 копійки, що за курсом AT КБ «Приватбанк» (1 долар США = 26,39 гри.) на день укладення цього Договору еквівалентно 3220 (три тисячі двісті двадцять) доларів США 00 центів, в свою чергу, Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами. Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде відповідати еквіваленту 3220 (три тисячі двісті двадцять) доларів США 00 центів, за курсом AT КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 2 (два) місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 06.01.2022 (шостого січня дві тисячі двадцять другого) року. За домовленістю Сторін позика є безпроцентною.

2) п.5. - Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору відповідно до Графіка повернення Позичальником грошових коштів:

4 222,40 (чотири тисячі двісті двадцять дві) гривні 40 копійок, що еквівалентно 160 (сто шістдесят) доларів США 00 центів, до "06" грудня 2021 року включно;

80 753,40 (вісімдесят тисяч сімсот п`ятдесят три) гривні 40 копійок, що еквівалентно 3060 (три тисячі шістдесят) доларів США 00 центів, до "06" січня 2022 року включно;

3) п.6. - Позика може бути повернута Позикодавцю достроково.

2. Забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за цим договором є передача в заставу рухомого майна: автомобіль марки RENAULT, модель ESPACE, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2007 року випуску, тип - легковий- загальний універсал-В, колір - чорний, державний номер НОМЕР_2 , та належить «Позичальнику» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 25.02.2021 року, ТСЦ 1841.

3.Сторони погодили, що будь-які грошові розрахунки, які відбувалися до моменту підписання даної Угоди, не будуть враховуватися при майбутньому поверненні позики, а грошові кошти були передані Позикодавцем Позичальнику в день підписання даної Угоди, на підтвердження чого, відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного Кодексу України, Позичальник надав Позикодавцю власноруч написану їм розписку.

4. Ця угода набирає чинності з 10 листопада 2021 року та діє до 06 січня 2022 року.

Відповідно до власноручно написаної розписки від 10 листопада 2021 року зазначено наступне. Я, ОСОБА_2 10 листопада 2021 року отримала позику від ОСОБА_1 у сумі 84975,80 грн. 92 коп., що за курсом АТ КБ "Приватбанк" (1 долар США = 26,39 грн.) на день укладення цього договору еквівалентно 3220 доларів США 00 центів, згідно Додаткової угоди від 10 листопада 2021 року до договору позики №К060421-2 від 06 квітня 2021 року, і зобов`язуюся повернути цю суму ОСОБА_1 в строк до 06 січня 2022 року включно (а.с.6).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк (стаття 610 ЦК України).

За положеннями ст. 525, 526 ЦЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Також, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Частиною 2 ст. 524 ЦК України встановлено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з п. 16.7 договору позики у випадку невиконання Позичальником будь-яких умов цього договору (в тому числі при несвоєчасному поверненні позики або її чергової частини), або договору застави, або будь-яких інших договорів, що були укладені з метою забезпечення виконання цього договору, а також у разі втрати предмету забезпечення виконання зобов`язань за цим договором або погіршення його стану, або умов його використання. Позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики за цим договором, із врахуванням сплати нарахованої неустойки, а в разі невиконання такої вимоги звернути стягнення на предмет застави.

У строк, встановлений договором позики (графіком повернення позичальником грошових коштів), відповідач суму позики позивачу не повернула.

Разом з тим, сторонами визнається той факт, що відповідачем було повернуто позивачу суму позики в розмірі 300 доларів США.

Крім того, договір позики відповідач не оспорював, не визнавав його недійсним чи удаваним правочином, що має на меті приховати інший правочин.

Пунктом 9 договору позики сторони погодили, що у випадку зміни курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частин відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ "Приватбанк" на день здійснення кожного платежу за цим договором.

Виходячи з того, що згідно п. 1 договору в редакції додаткової угоди від 10.11.2021 року сторонами було погоджено передачу грошових коштів у гривні, а саме в сумі 84975,80 грн., що еквівалентно 3220 доларів США, тобто сумі вираженій в доларах США по курсу встановленому АТ КБ «Приватбанк» визначеній на момент передачі коштів, та враховуючи повернення суми позики в сумі 12400,00 грн., що еквівалентно 300 доларів США (сторони визнали факт повернення суми позики), тому на час проведення розрахунку та звернення з позовом сума боргу в гривнях становить 109363,30 грн. (2920 доларів США х 37, грн. (курс продажу долара США, встановлений АТ КБ «Приватбанк» станом на 27.01.2023 року - дата подачі позовної заяви)= 109363,30 грн.).

Суд не погоджується з твердженнями позивача, що на момент розрахунку боргу та звернення з позовом до суду комерційний курс продажу долара США складав 40,30 грн., оскільки дане спростовується відомостями сайту АТ КБ «Приватбанк» (посилання: https://privatbank.ua/rates-archive#archive-block).

Також суд не бере до уваги доводи відповідача щодо отримання коштів в гривні згідно розписки, оскільки за змістом розписки вона надана відповідно о укладеного договору позики та підтверджує факт отримання коштів. Відповідно при вирішенні питання умов повернення таких коштів слід керуватися умовами договору від 06.04.2021 року, зокрема п. 9 даного договору.

З урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики підлягають частковому задоволенню у розмірі 109363,30 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача неустойку за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 40788,38 грн.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Пунктом 11 договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

04 липня 2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» від 16.06.2020 № 691-IX, яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 15, відповідно якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

З 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України встановлено карантин.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 карантин, спричинений COVID-19, встановлений постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 20.03.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 22.07.2020 № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", який не скасований на території Україні та продовжений до 30.06.2023, діє на час ухвалення у даній цивільній справі, відповідно норми матеріального права, що адаптовані під час дії такого карантину, мають бути взяті судом до уваги під час розгляду та вирішення конкретних цивільних справ.

Отже, прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором позики від 06 квітня 2021 року виникло під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, у зв`язку з чим законом визначено звільнення позичальника від обов`язків сплатити на користь позикодавця неустойки за таке прострочення.

Тому з урахуванням викладеного у задоволенні вимог про стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 40788,38 грн. слід відмовити.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1584,64 грн. 00 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 109363,30 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1093,40 грн. (109363,30 грн. х 100% : 158464,38 грн. =69 % х 1584,64 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст. 1046-1047, 1049 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № К060421-2-1 від 06 квітня 2021 року у розмірі 109363 (сто дев`ять тисяч триста шістдесят три) грн. 30 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1093 (одну тисячу дев`яносто три) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення:12.06.2023.