26.12.2023 Єдиний унікальний номер 205/3706/23
Справа № 205/3706/23
Провадження № 2др/205/42/23
26 грудня 2023 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Федотової В.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача адвоката Біжко Юлії Олександрівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було задоволено.

19.12.2023 року представник позивача адвокат Біжко Ю.О. на електронну адресу суду направила заяву, у якій просила суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн., розгляд заяви здійснювати за відсутності позивача та її представника.

Представник відповідача адвокат Усенко А.О. надала до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, у якому, посилаючись на не співмірність заявлених до стягнення витрат на правову допомогу із ціною позову, просила суд зменшити такі витрати до 1 500 грн.

Суд розглядає питання щодо ухвалення додаткового рішення по справі без повідомлення сторін у відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та заяви, доходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було задоволено, вирішено стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за житлово-комунальні послуги у вигляді витрат за теплопостачання станом на 01.12.2019 року у розмірі 5 000 грн. та судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

19.12.2023 року представник позивача адвокат Біжко Ю.О. на електронну адресу суду направила заяву, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у якій просила суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн., на підтвердження чого надала відповідні докази.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини 1 статті 133 ЦПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.

Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.

Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Так, розглядаючи надані представником відповідача докази понесених витрат на правову допомогу, суд враховує правову позицію Верховного Суду і практику Європейського суду з прав людини, та дійшов висновку, що розмір заявлених до стягнення з позивача витрат на правову допомогу в сумі 13 000 грн. не відповідає повною мірою критерію реальності адвокатських витрат і критерію розумності їх розміру, оскільки такі витрати не співставні з обсягом і змістом наданих послуг. При цьому суд дослідив питання обґрунтованості витрат та врахував, що справа також не обтяжена великою кількістю доказів, які б потребували вивчення, відтак, не є складною і підготовка до її розгляду, оскільки явно не потребувала значних затрат часу та зусиль професійного адвоката.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу представником позивача було надано копії: договору про надання правової допомоги від 26.12.2022 року, додаткову угоду № 1 від 05.04.2023 року до вказаного договору, акту № 1 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 15.12.2023 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 05.04.2023 року про сплату ОСОБА_1 адвокату Біжко Ю.О. 4 000 грн. відповідно до договору про надання правової допомоги від 26.12.2022 року

Враховуючи надані суду докази понесення позивачем витрат на правову допомогу, клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, а також те, що ціна позову у вказаній справі становить 5 000 грн., зазначена справа не є складною, а тому суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню, та вважає за необхідне стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. В іншій частині слід відмовити через їх недоведеність та необґрунтованість.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 247, 270, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача адвоката Біжко Юлії Олександрівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 205/3706/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати у вигляді витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

В іншій частині у задоволенні заяви представника позивача адвоката Біжко Юлії Олександрівни відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Федотова В.М.