Провадження № 2/357/546/23
У Х В А Л А

27 червня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюк П.О., розглянувши у підготовчому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_1 , про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім?єю, поділ спільного майна подружжя, визнання правочинів недійсними та витребування майна, -

В С Т А Н О В И В :

19.11.2020 ОСОБА_2 вернулася до суду з позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 01.12.2020, та з урахуванням заяви про зміну предмету позову просила у судовому порядку:

1) визнати факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у період з вересня 2009 року по листопад 2020 року;

2) визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя майно: житловий будинок по АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,1316 га (кадастровий номер :02:021:0813, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування нежитлового будинку, господарських будівель і споруд), нежитлову будівлю під літ. «Е-2», загальною площею 2802,6 кв.м., земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 0,5655 га (кадастровий номер земельної ділянки :06:007:0046, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розміщення цеху по виробництву меблів, складу магазину по продажу промислових товарів з влаштуванням платної стоянки автотранспорту), квартиру загальною площею 84,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;

3) визнати недійсними: договір дарування нежитлової будівлі, укладений 04.11.2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , предметом якого є нежитлова будівля літ. «Е-2», загальною площею 2802,6 кв. м., що розташована за адресою АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Цвинтарною І.О.; договір дарування земельної ділянки, укладений 04.11.2020 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , предметом якого є земельна ділянка площею 0, 5655 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер :06:007:0046, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Цвинтарною І. О.

4) витребувати із володіння ОСОБА_3 нежитлову будівлю під літ. «Е-2», загальною площею 2802,6 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 , та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 0,5655 га (кадастровий номер :06:007:0046, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розміщення цеху по виробництву меблів, складу магазину по продажу промислових товарів з влаштуванням платної стоянки автотранспорту);

5) поділити спільне сумісне майно ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а саме визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину вказаного майна (залишивши іншу 1/2 частину у власності ОСОБА_4 , як спадкове майно після його смерті).

17.12.2020 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

06.04.2021 судом зупинено провадження у справі, до залучення у справі правонаступників ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.08.2021 судом поновлено провадження у справі та залучено у справі правонаступників ОСОБА_4 , зокрема, ОСОБА_1 .

05.10.2021 судом прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову та залучено у справі співвідповідача - ОСОБА_3 .

24.01.2022 судом призначено у справі судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Оніщенко Надії Сергіївні.

24.04.2023 на адресу суду надійшов висновок експерта №11/22-ОБ від 18.04.2023 згідно ухвали суду від 24.01.2022.

26.04.2023 судом поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

23.06.2023 відповідач - ОСОБА_1 , подав до суду клопотання, про зупинення провадження у справі, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 подала до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю майна ОСОБА_4 , яке у даній справі є предметом поділу. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Тому, враховуючи те, що 18.02.2022 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської областісуддя Орєхов О.І. у справі №357/776/22 відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про визнання особистою приватною власністю майна, просив зупинити провадження у справі №357/11959/20 за поданою позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна подружжя, до моменту розгляду справи №357/776/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю майна.

Відповідач - ОСОБА_1 у підготовчому засіданні підтримав клопотання про зупинення провадження у справі.

Представники відповідачів: адвокат Шмаров Олексій Валерійович та адвокат Масловський Ігор Анатолійович, який приймає участь у справі в режимі відеоконференції, у підготовчому засіданні клопотання підтримали.

Позивач - ОСОБА_2 у підготовчому засіданні заперечила проти клопотання.

Представник позивача, адвокат Гончар Сергій Миколайович, який приймає участь у справі в режимі відеоконференції, у підготовчому засіданні заперечив проти клопотання мотивуючи тим, що справа за позовом ОСОБА_3 була заведена на 2 роки пізніше ніж дана справа, вказана позовна заява має риси зустрічного позову, однак у даній справі відповідачем пропущено строк подання такого позову. Крім того, є нелогічним зупиняти дану справу до вирішення справи за позовом ОСОБА_3 , скоріше розгляд справи за позовом останньої підлягає зупиненню до вирішення даної справи, а свої права, які відповідач вважає порушеними, вона може відстоювати шляхом надання заперечень у даній справі.

Відповідач - ОСОБА_3 у підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Суд, заслухавши думку учасників справи, оглянувши матеріали справи, при вирішення клопотання про зупинення провадження у справі виходить з наступного.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 NN 8-рп/2002).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Так, пунктом 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено, а єдиною підставою для зупинення провадження у справі до вирішення іншої судової справи є саме неможливість її розгляду без встановлення певних обставин в іншому провадженні.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 33 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування судом норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі до вирішення іншої судової справи є саме неможливість її розгляду без встановлення певних обставин в іншому провадженні.

Звертаючись до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, відповідач посилається на ті обставини, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київський області знаходиться цивільна справа №357/776/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про визнання особистою приватною власністю майна, а тому, підставою для зупинення провадження у справі №357/11959/20 у зв`язку з розглядом іншої цивільної справи №357/776/22 є те, що в даній справі предметом позову є майно, що є предметом поділу майна.

Однак, відповідачем, всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України, не доведено неможливість в даній справі на підставі наявних доказів встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду та не доведено об`єктивну неможливість розгляду справи, про встановлення факту проживання однією сім?єю, поділ спільного майна подружжя, визнання правочинів недійсними, витребування майна.

У даному випадку, зібрані докази у справі дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а тому з урахуванням цього, підстава для зупинення провадження у даній справі, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, відсутня, а зупинення провадження у даній справі призведе до непропорційного обмеження права позивача на розгляд даної справи протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача, про зупинення провадження у даній справі.

Керуючись ст. 251, 253, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 , про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім?єю, поділ спільного майна подружжя, визнання правочинів недійсними та витребування майна, відмовити.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала складена та проголошена 27.06.2023.

Суддя О. В. Бондаренко