Провадження №2/522/5918/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Прус О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в якій просить зняти арешт зі всього її майна накладеного в рамках виконавчого провадження № 21733544.

Позовна заява обґрунтована тим, що згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 21733544 від 01 жовтня 2010 року накладено арешт на все її майно. Позивач звернулась зі зверненням до управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області із проханням про надання копій виконавчого провадження. Однак, листом від 26.01.2023 року позивачу відмовлено у знятті арешту, з підстав того, що у період з 01 жовтня 2010 року по 14 листопада 2010 року у Першому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження в АСВП № 21733544 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2821/10, виданого 10 вересня 2010 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з позивача на користь ПАТ «ІмексБанк» грошових коштів у розмірі 78 850,21 грн., за яким винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 5 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», у редакції чинній на час прийняття постанови. Станом на дайни час матеріали виконавчого провадження знищені, у зв`язку зі закінченням строку зберігання. Позивач вважає, що зазначений арешт перешкоджає їй у користуванні, володінню та розпорядженням її майном, тому звернулась до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2023 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб на 31 жовтня 2023 року.

18 вересня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав того, що згідно інформації, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження, на виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 21733544 з примусового виконання виконавчого листа від 10 вересня 2019 року № 2-2821/10 виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Імексбанк» 78 850,21 грн, які відкрито постановою державного виконавця від 01 жовтня 2010 року. При відкритті зазначеного виконавчого провадження, державним виконавцем 01 жовтня 2010 року, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відомості про які були внесені в Реєстр обтяжень нерухомого майна. В результаті вжитих виконавцем заходів виконавче провадження за № 21733544 завершено на підставі ч. 1 п.1 ст. 47 ЗУ « Про виконавче провадження» у зв`язку з неможливістю встановлення місця перебування, та місця проживання боржника. Тобто , як зазначає відповідач, виконавчі провадження є незакінченими, а тому немає підставі для застосування правових наслідків щодо зняття майна. При завершені виконавчого провадження № 21733544 у виконавця були відсутні підстави про зняття арешту з майна позивача, так як рішення суду не виконано, виконавчий збір не сплачено, а виконавчий документ повернутий стягувачу з правом повторного пред`явлення.

У судове засідання 31 жовтня 2023 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач про причини неявки суд не повідомляв. Судове засідання відкладено на 27 листопада 2023 року.

У судове засідання 27 листопада 2023 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач про причини неявки суд не повідомляв.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у відповідності з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого від 30 жовтня 2023 року реєстратором : Одеська філія державного підприємства « Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 10326192 на невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_1 , на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 21733544, 01 жовтня 2010 року виданої Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Відповідно до відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) від 26 січня 2023 року за № 285/М-321-03/03.2-07 вбачається, що згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження у період з 01 жовтня 2010 року по 14 листопада 2010 року у Першому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ( на теперішній час Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження в АСВП № 21733544 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2821/10, виданого 10 вересня 2009 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ПАТ «ІмексБанк» грошових коштів у розмірі 78 860, 21 грн., за яким винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ « Про виконавче провадження» у редакції чинній на момент прийняття рішення. Моніторингом даних Систем встановлено, що в рамках зазначеного виконавчого провадження, 01 жовтня 2010 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з накладеного арешту на майно ОСОБА_2 . Також зазначено, що згідно із положенням Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5 виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання один рік.

Згідно відповіді судді Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., від 14 червня 2013 року за № 2-8666/10 вбачається, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала на розгляді цивільна справа № 2-2821/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_2 ,. про стягнення заборгованості за кредитним договором №13-18/08-ЕХ-20.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2010 року позовні вимоги ПАТ «Імексбанк» задоволено. Стягнути з ОСОБА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» 77 960 грн. 60 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №13-18/08-ЕХ-20 від 23 вересня 2008 року. Стягнути з ОСОБА_3 , на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» судовий збір у розмірі 779 грн. 61 коп., витрати за інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 гривень.

15 вересня 2010 року на підставі зазначеного рішення суду представником ПАТ «Імексбанк» отримано виконавчий лист № 2-2821/10 про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором та повідомлено, що в рамках зазначеної справи ухвала про забезпечення позову судом не проголошувалась.

Згідно з відомостями з Єдиного реєстру судових рішень, зазначене рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2010 року в апеляційному порядку не оскаржувалось.

У статті 41 Конституції України задекларовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом права власності - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Практика Верховного Суду України (Постанова Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 серпня 1976 року "Про судову практику в справах про виключення майна з опису"), а також Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна) при розгляді справи даної категорії вказує на те, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Частиною другою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Отже враховуючи вищевикладені вимоги, однієї з підстав зняття арешту з майна боржника це є відсутність будь-яких грошових зобов`язань, або у разі погашення заборгованості в повному обсязі.

При цьому, на момент звернення до суду з позовом так і на момент винесення рішення суду позивач має непогашені грошові зобовязання, які складаються з суми заборгованості за кредитним договором, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, а отже підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні.

Крім того, за роз`ясненнями, що викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року N 2677-VI).

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

У випадках безоплатної передачі майна юридичній особі ця особа також є відповідачем у справі.

У спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави (іпотеки) або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, в якості третіх осіб у встановленому законом порядку залучаються заставодержатель (іпотекодержатель) або кредитор.

Отже у спорах про зняття арешту з майна орган державної виконавчої служби не може бути відповідачем у справі.

Частинами другою-третьою статті 51 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Враховуючи вищевикладене, оскільки наразі заборгованість ОСОБА_1 , по грошовим зобов`язанням фактично не погашена, доказів на спростування зазначеного, позивачем не надано, та враховуючи те, що позов пред`явлений до неналежного відповідача по справі, суд вважає позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними, а відтак у задоволенні позову суд відмовляє.

Керуючись, статтею 41 Конституції України, статтями 15, 16, 316, 317, 319, 321, 386 Цивільного кодексу України, керуючись статтями, 4, 7, 10, 11, 76-80, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Свячена Ю.Б.