Дата документу 29.06.2023
Справа № 334/1762/22
Провадження № 2/334/1156/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Кириленко О.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Неткала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_2 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30.05.2022 звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив стягнути з відповідача вартість донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу, та в обґрунтування заявлених вимог зазначав наступне.

17.05.2021 року працівниками AT «ЗАПОРІЖГАЗ» на об`єкті споживання відповідача, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, позаштатний режим роботи ЗВТ.

Представниками Оператора ГРМ у присутності представника споживача складено акт про порушення № від 17.05.2021 року. Акт у порядку визначеному Кодексом газорозподільних систем підписано працівниками AT «Запоріжгаз» та споживачем ОСОБА_3 (особу встановлено згідно паспорта НОМЕР_1 , виданого Запорізьким PC УГМ).

У відповідності до протоколу направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу № від 17.05.2021 року лічильник Споживача був направлений на експертизу. За результатами експертизи, проведеної 24.05.2021 року, був складений акт експертизи лічильника газу №612, у відповідності до якого виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: «пломба находиться в незадовільному стані, механічно пошкоджена (наявні пошкодження корпуса пломби - трещіни). На пломбі наявні сліди термічного впливу (оплавлення пломби в нижній її частин). Пломба «Карат» № С23569009 упакована в пакет, опломбована пломбою №R32962980 .

З урахуванням виявлення факту несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ, комісією AT «Запоріжгаз» з розгляду актів про порушення, було прийнято рішення щодо задоволення акту про порушення № від 17.05.2021 року, що відображено у протоколі №1423 від 18.06.2021 року щодо несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ.

Відповідачу здійснено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з 17.11.2020 року по 16.05.2021 року у сумі 47004,33 грн. протягом 10 днів з дати отримання даного повідомлення. В добровільному порядку відповідачем борг не сплачено, тому позивач був змушений звернутись до суду.

Заочним рішенням від 02.08.2022 позовні вимоги були задоволені, стягнуто з відповідача вартість донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу в розмірі 47004,33 грн., та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 07.03.2023 заочне рішення від 02.08.2022 було скасовано за заявою адвоката Неткал О.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб.

11 квітня 2023 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд позовну заяву залишити без задоволення, а також стягнути з позивача понесені судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити в повному обсязі.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2494, а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи.

Судом встановлено, що 17.05.2021 року працівниками AT «ЗАПОРІЖГАЗ» на об`єкті споживання відповідача, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, позаштатний режим роботи ЗВТ.

З урахуванням виявлених порушень представниками Оператора ГРМ у присутності представника споживача складено акт про порушення № від 17.05.2021 року. Акт у порядку визначеному Кодексом газорозподільних систем підписано працівниками AT «Запоріжгаз» та представником споживача Третьяк С.В. без зауважень.

На виконання вимог пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, до акту про порушення внесено інформацію щодо: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення - м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 52 каб. 202; 2) дата проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення 18.06.2021р.

Листом від 08.06.2021АТ «Запоріжгаз» повідомив ОСОБА_2 про дату, час та місце проведення засідання комісії з розгляду акту про порушення, а також надіслав акт про порушення № від 17.05.2021р.

У відповідності до протоколу направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу №000819 від 18.09.2020 року лічильник Споживача був направлений на експертизу.

За результатами експертизи, проведеної 24.05.2021 року, був складений акт експертизи охоронної пломби № 612, при огляді цілісності охоронної пломби «Карат»№С23589009 виявлено: пломба знаходиться в незадовільному стані, механічно пошкоджена (наявні пошкодження корпуса пломби тріщина). На пломбі наявні сліди термічного впливу (оплавлення пломби в ніжній її частини). Пломба «Карат» № С23569009 упакована в пакет, опломбована пломбою №R32962980.

З урахуванням виявлення факту несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ, комісією AT «Запоріжгаз» з розгляду актів про порушення, було прийнято рішення щодо задоволення акту про порушення № від 17.05.2021 року, що відображено у протоколі №1423 від 18.06.2021 року щодо несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ.

Зважаючи на вищезазначене, відповідачу здійснено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням у сумі 47004,33 грн.

Листом AT «Запоріжгаз» 02.07.2021 на адресу Відповідача направлено Акт - розрахунок на оплату не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості та рахунок на його оплату.

01.12.2021 року АТ «Запоріжгаз» було складено Акт про порушення №002934 та демонтовано лічильник газу, про що складено Протокол демонтажу та направлення засобу вимірювальної техніки для проведення експертизи від 01.12.2021 №001780.

Відповідно до Акту про порушення від 01.12.2021 року №002934, складеного АТ «Запоріжгаз» за участю Споживача, встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: «Несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, а саме скло на суматорі ЗВТ №00631218 не фіксується; пломби на ЗВТ пошкоджені».

В порівнянні вказаного вище Акту про порушення від 01.12.2021 №002934 з Актом про порушення від 17.05.2021 року №, складені на одному і тому ж об`єкті Споживача та відносно одного і того ж ЗВТ (лічильника газу), можна зробити висновок, що порушення, які були обставиною складання акту про порушення в травні та грудні - залишились не змінними.

01.12.2021 лічильник демонтовано для проведення його експертизи, про що складено протокол про направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу, який також був підписаний Споживачем.

09 грудня 2021 року комісією АТ «Запоріжгаз» за участю Споживача було проведено експертизу засобу вимірювальної техніки Метрико О-4 (№00631218) 2015 року випуску, про що складено Акт експертизи лічильника газу №1276.

З Акту експертизи №1276 від 09.12.2021 вбачається, що під час експертизи лічильника встановлено цілісність заводських пломб та повірочного тавра, цілісність лічильного механізму, відсутність механічних пошкоджень. Висновки комісії: «несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ не виявлено. Лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає заміні».

Пункт 5 глави 10 розділу Х Кодексу газорозподільних систем передбачає, що під час проведення експертизи комісія проводить зовнішній огляд пакувального пакета (тари), в який було запаковано ЗВТ та/або пломбу. Після зовнішнього огляду пакувального пакета (тари) комісією перевіряються:

1.відповідність місць фактичного розташування пломб місцям, зазначеним у протоколі;

2.цілісність та місцезнаходження пломб, а також ознаки порушень, зазначених у протоколі;

3.цілісність заводського та повірочного тавра на ЗВТ;

4.цілісність лічильного механізму та корпусу ЗВТ;

5.цілісність конструктивних елементів вихідного патрубка ЗВТ;

6.наявність сторонніх предметів усередині ЗВТ;

7.відповідність маркування ЗВТ нормативно-технічній документації;

8.відповідність ЗВТ, програмного забезпечення та контрольної суми паспорту на ЗВТ та/або опису типу на цей тип ЗВТ;

9.відповідність втручань у роботу ЗВТ наявним актам перевірок та/або відомостям про повірку та ремонт ЗВТ тощо.

Під час обстеження пломби та/або ЗВТ комісія перевіряє ознаки, зазначені в протоколі. Результати огляду заносять до акта експертизи ЗВТ.

З дослідженого у судовому засіданні Акту експертизи лічильника №1276 від 09.12.2021 року вбачається, що несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ не виявлено.

Відповідно до пункту 1 глави 2 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать, зокрема: 3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Пункт 4 глави 1 Розділу І вказаного Кодексу передбачає, що під несанкціонованим втручанням в роботу ЗВТ/лічильника газу розуміється втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Таким чином, висновки комісії за результатами експертизи лічильника повинні відображати висновок щодо наявності необлікованого (облікованого частково) або викривлення даних обліку газу, що було наслідком пошкодження захисної пломби лічильника.

Водночас, з Акту експертизи лічильника газу № 1276 від 09.12.2021 не вбачається, що комісія дійшла до висновку про несанкціоноване втручання у роботу ЗВТ.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 04.04.2019 у справі № 535/868/18 (провадження № 61-2151св19) вказано, що: «відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Полтавагаз», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши повно та всебічно обставини справи, дослідивши, врахувавши та надавши оцінку всім поданим сторонами доказам за своїм внутрішнім переконанням на предмет їх належності, достовірності та достатності, обґрунтованого виходив із того, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт вчинення відповідачем правопорушення на ринку природного газу щодо несанкціонованого відбору природного газу, пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра лічильника газу, що впливає на результати вимірювання, або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу (тобто знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку). Суди попередніх інстанцій вірно вказали, що перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування здійснюється у випадку доведеності пошкодження лічильника газу або робота комерційного ВОГ чи його складових у позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно, але ПАТ «Полтавагаз» не доведено вчинення відповідачем таких дій, зокрема, актом експертизи лічильника газу від 02 березня 2018 року № 10608 встановлено факт зупинки відлікового механізму при дії спрямованого магнітного поля, однак не доведено та не встановлено факту впливу стороннього фактору на результати вимірювання або викривлення даних обліку природного газ».

У постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 914/2384/17 вказано, що: «відповідно до абз. 3 п. 1 розділу 2 глави ХІ Кодексу ГРС до порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу). Згідно з п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (у тому числі, лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Проаналізувавши зміст вказаного положення, слід констатувати правильність висновку суду першої інстанції про те, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, зокрема, наявності наскрізного отвору у корпусі лічильника споживача, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Висновок суду апеляційної інстанції про те, що самі по собі отвори є втручанням у роботу лічильника, які є аналогічними зриву пломби та не потребують проведення відповідної експертизи, не ґрунтуються на нормах права та здійснений внаслідок вільного помилкового тлумачення зазначених вище положень законодавства».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.04.2021 року у справі № 509/2781/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у даному випадку АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» не доведено суду той факт, що було безпосереднє несанкціоноване втручання у роботу ЗВТ зі сторони споживача і воно призвело до того, що споживання природного газу вузлом обліку позивача не обліковувалася або обліковувалася частково або до інших дій, що призвели до викривлення даних обліку природного газу і до такого висновку не дійшла комісія, тому необхідно визнати дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» щодо нарахування боргу ОСОБА_2 у розмірі 47004,33 грн., незаконними.

З огляду на наведене, не підлягають задоволенню вимоги позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_2 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу.

Щодо вимоги представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача, суд зазначає наступне.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу визначається статтею 137 ЦПК України.

12 червня 2023 року представник позивача подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, просив зменшити розмір витрат до загальної суми 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, участь в судовому засіданні в якості представника відповідача ОСОБА_2 , приймав адвокат Неткал О.О.

Доказами, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг.

На підтвердження надання правничої допомоги адвокатом надано копію договору про надання юридичної допомоги №30/23 від 30.01.2023 року; копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №1 від 06.02.2023 року, №2 від 07.03.2023 року; копію акту приймання-передачі наданих послуг до додаткової угоди №1 від 10.03.2023 року, акту приймання-передачі наданих послуг до додаткової угоди №2 від 01.06.2023 року; копію квитанції №10/03 від 10.03.2023 року на суму 7700,00 грн., копію квитанції №01/06 від 01.06.2023 року на суму 8600,00 грн.; копію рахунку-фактури №СФ-101 юр. від 10 березня 2023 року на суму 7700,00 грн., копію рахунку-фактури №СФ-107 юр. від 01 червня 2023 року на суму 8600,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Поза як склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

На переконання суду обґрунтованими, об`єктивними і такими, що відповідають критерію розумності у даній справі витрати відповідача на правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 14000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 76, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_2 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14000,00 грн. (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Добрєв М. В.