Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2-з/357/207/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову до подання позовної заяви

25 грудня 2023 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукуров В. П. розглянувши заяву представника Білоцерківської міської ради Київської області про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява представника Білоцерківської міської ради Київської області про забезпечення позову до подання позовної заяви. У заяві представник Білоцерківської міської ради Київської області просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого нежитлову будівлю (аптеку) загальною площею 79,4 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103).

В обґрунтування необхідності забезпечення позову заявник послається на наступні обставини.

03.11.2023 року до Білоцерківської міської ради Київської області надійшла службова записка Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради за №1647-1/01-07, з якої вбачається наступне. У ході виконання службових обов`язків, Управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради було отримано відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер 103, тип об`єкта: нежитлова будівля (аптека), загальною площею 79,4 кв.м., адреса: вулиця Семашка, будинок 8, місто Біла Церква, Київська область. Згідно інформаційної довідки №353133133 право власності на зазначене майно було зареєстроване 08.12.2017 року державним реєстратором Грусевичем Сергієм Григоровичем, комунальне підприємство «ДОБРОБУТ» Литвинівської сільської ради, Київської області, індексний номер рішення: 38620078. Підстава: технічний паспорт, серія та номер: 2017-329, виданий 23.10.2017 року, видавник: Суб`єкт господарювання ТОВ «ЗЕМБУДІНВЕСТПРОЕКТ», договір про встановлення особистого строкового сервітуту, серія та номер: 328, виданий 10.12.2013 року, видавник: Білоцерківська міська рада та ФОП ОСОБА_1 ; договір про встановлення особистого строкового сервітуту земельної ділянки, серія та номер: 116, виданий 01.12.2016 року, видавник: Білоцерківська міська рада та ФОП ОСОБА_1 ; договір про встановлення особистого строкового сервітуту земельної ділянки, серія та номер: 117, виданий 01.12.2016 року, видавник: Білоцерківська міська рада та ФОП ОСОБА_1 ; договір про встановлення особистого строкового сервітуту земельної ділянки, серія та номер: 118, виданий 01.12.2016 року, видавник: Білоцерківська міська рада та ФОП ОСОБА_1 ; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КС1, виданий 22.12.2016 року, видавник: Департамент ДАБІ у Київській області. Власник: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 22.01.2014 року, видавник: Білоцерківським МВ Управління ДМС України в Київській області, країна громадянства: Україна.

Проте, згідно наявних в Управлінні містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради матеріалів, на території АДРЕСА_1 , яка знаходиться на частині земельної ділянки площею 0,0090 га від загальної площі земельної ділянки 2,7992 га з кадастровим номером: :03:035:0120, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, самовільно розташована група з трьох тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, власником яких являється фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

Заявник зазначає, що внаслідок таких дій ОСОБА_1 порушено права Білоцерківської міської територіальної громади. Так, станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 , згідно інформації у Державному реєстрі речових прав, має право власності фактично на тимчасову споруду, що дає їй можливість відчужити цей об`єкт. Отже, виникає реальна загроза того, що під час розгляду справи у суді відповідач ОСОБА_1 може продати спірний об`єкт. Враховуючи вищевикладене заявник вбачає підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення заходів у даному випадку до відкриття провадження по справі, є ризик настання наслідків, за яких суттєво ускладниться чи повністю унеможливиться виконання майбутнього рішення суду.

Згідно з приписами ч.1 ст.153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку про те, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

У свою чергу національне процесуальне законодавство України встановлює наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства убачається, що застосування заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому ураховується, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

З урахуванням викладених заявником обставин та вищезазначених доказів, які надані заявником на підтвердження його вимог, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно існує спір щодо права користування нерухомим майном і невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів в частині накладення арешту на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю (аптеку) загальною площею 79,4 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103), оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

При цьому суд зауважує, що забезпечення позову має тимчасовий характер, не перешкоджає ОСОБА_1 користуватися спірною нежитловою будівлею та у випадку відмови у задоволенні позовних вимог, буде скасовано судом.

Щодо зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Утім, судом не встановлено вищевказаних обставин. Тому правові підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даної заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заяву розглянуто з урахуванням обраного заявником способу захисту права на підставі поданих ним доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Білоцерківської міської ради Київської області про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю (аптеку) загальною площею 79,4 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Позивач: Білоцерківська міська рада Київської області, місцезнаходження: вулиця Ярослава Мудрого, буд. 15, місто Біла Церква, Київська область, 09117, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя В. П. Цукуров