26.12.2023 Єдиний унікальний № 371/25/23 провадження № 2/371/7/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/25/23

Провадження № 2/371/7/23

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Сідор В.О., Литвин С.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

предстаника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миронівської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди в порядку спадкування за законом,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 .

До дня смерті ОСОБА_3 мав зареєстроване місце проживання та фактично проживав в житловому будинку під номером АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок належав ОСОБА_4 , який доводився батьком ОСОБА_3 та дідусем позивачу.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент його смерті ОСОБА_3 фактично проживав в житловому будинку під номером АДРЕСА_1 , а тому він фактично вступив в управління вказаним житловим будинком, відтак вважається таким, що прийняв спадщину у відповідності до правил статті 549 ЦК УРСР, який був чинний на момент смерті ОСОБА_4 .

Інші особи, зокрема дочка ОСОБА_4 ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_6 із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не зверталися. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відтак ОСОБА_3 був єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , який фактично володів житловим будинком під номером АДРЕСА_1 .

Вказав, що він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за законом, у строки, визначені статтею 1270 ЦК України, подав заяву про прийняття спадщини.

Проте спадкові права на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 він оформити не може в зв?язку з тим, що відсутній документ про право власності на вказаний житловий будинок.

На цій підставі нотаріус постановою від 19 грудня 2022 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право власності на вказане спадкове майно та рекомендував звернутися до суду.

Просив визнати за ним право власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 13 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників справи

В судовому засіданні засідання позивач та представник позивача підтримали заявлені вимоги, в поясненнях послалися на обставини, які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Миронівської міської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з?явився, до суду Миронівський міський голова Савенко В.М. подав заяву про розгляд справи без його участі.

Фактичні обставини справи

Судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 08 лютого 2011 року прізвище та ім?я позивача змінені з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого Відділом ЗАГСу Миронівського районного виконавчого комітету Київської області 30 грудня 1986 року (а.с. 9), даними свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області 08 лютого 2011 року (а.с. 10), даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Старченківським районним бюро ЗАГС Київської області 26 липня 1960 року (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 помер у місті Миронівка Київської області. Заповіту за життя ОСОБА_3 не склав.

З 1990 року та до моменту смерті ОСОБА_3 він та позивач проживали за адресою: будинок під номером АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. заведено спадкову справу № 66303759 (номер у нотаріуса 164/2020).

Відповідно до даних довідки Миронівської міської ради № 02-50/2147 від 05 серпня 2020 року та акту обстеження № 02-50/2146 від 05 серпня 2020 року, складеного за участі депутата Миронівської міської ради, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , наявних в матеріалах спадкової справи, фактично позивач з 1990 року проживав без реєстрації за адресою: будинок під номером АДРЕСА_1 (а.с. 55, 55 зв.)

Відповідно до даних акту обстеження № 02-50/2148 від 05 серпня 2020 року, складеного за участі депутата Миронівської міської ради, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , наявного в матеріалах спадкової справи, ОСОБА_3 фактично з 1990 року проживав без реєстрації за адресою: будинок під номером АДРЕСА_1 (а.с. 56,56 зв.).

Позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , спадщину фактично прийняв, оскільки проживав на момент смерті зі спадкоємцем ОСОБА_3 , 11 березня 2021 року подав до Миронівської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Донька померлого ОСОБА_3 ОСОБА_9 подала до нотаріальної контори заяву, в якій засвідчила, що пропустила строк на прийняття спадщини після смерті батька, повідомила про те, що не буде звертатися з заявою про надання їй додаткового строку на прийняття спадщини.

Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 в матеріалах спадкової справи відсутні.

Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 01 березня 2019 року (а.с. 12), даними Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи № 61398281 від 21 серпня 2020 року (а.с. 30), даними довідки Миронівської міської ради № 02-50/2147 від 05 серпня 2020 року (а.с. 26), даними спадкової справи № № 66303759 (номер у нотаріуса 164/2020), заведеної після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. (а.с. 50-67).

Позивач 19 грудня 2022 року звернувся до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , в якому проживав його батько до дня смерті.

Постановою приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. № 426/02-31 від 19 грудня 2022 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за закономі на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , оскільки не надано документів, що підтверджують право власності на вказаний житловий будинок (а.с. 28).

Судом на підставі поданих висьмових доказів встановлено, що право власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 не зареєстроване.

Вказана обставина підтверджується даними повідомлення КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» № 1285 від 22 квітня 2021 року (а.с. 25).

За даними довідки Миронівської міської ради № 02-14/174 від 24 січня 2023 року провулок Мисливський перейменовано на провулок Майданника на підставі рішення Миронівської міської ради № 4 від 09 січня 1986 року (а.с. 70).

Відповідно до даних копії наказу Миронівської міської ради № 3 від 26 січня 2023 року, на підставі заяви ОСОБА_1 про присвоєнная адреси житловому будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який рахується за покійним ОСОБА_3 , відповідно до технічного паспорту, виготовленого 20 квітня 2021 року КПКОР «Південне бюро технічної інвентаризації», довідки КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» № 1285 від 22 квітня 2021 року, присвоєно об?єкту нерухомого майна (житловому будинку садибного типу загальною площею 69,8 кв.м) адресу: « АДРЕСА_1 » (а.с.71).

Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» 20 квітня 2021 року, житловий будинок під номером АДРЕСА_1 побудовано в 1969 році, загальна площа будинку 69,8 кв.м, житлова площа 22,7 кв.м, допоміжна площа 47,1 кв.м Будинок має веранду площею 16,3 кв.м, коридор площею 7,2 кв.м., житлової кімнати площею 16,5 кв.м, житлової кімнати площею 6,2 кв.м., прихожої площею 16,9 кв.м., веранди площею 6,7 кв.м. До житлового будинку належать наступні господарські будівлі та споруди: прибудова та вимощення 1970 року побудови; хвіртка, ворота, огорожа, 1971 року побудови (а.с. 73-77).

Відповідно до даних довідок Миронівської міської ради Обухівського району Київської області № 02-35/10742 від 03 грудня 2020 року, № 02-14/3142 від 27 грудян 2022 року, № 02-14/175 від 24 січня 2023 року житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка перебувала у користуванні ОСОБА_3 , а після його смерті у користуванні ОСОБА_6 (а.с. 27, 62 зв.,70).

Згідно даних будинкової книги за адресою: будинок під номером АДРЕСА_2 , в житловому будинку, власником якого був ОСОБА_4 , на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 були зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с. 16-18).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 , виданих повторно Миронівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 07 грудня 2022 року, даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного упралвіння юстиції Київської області, даними повідомлення Миронівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області № 21/30.25-32 від 26 січня 2023 року (а.с. 13, 14, 15, 69).

Згідно даних інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 71081495 від 03 січня 2023 року, № 61398281 від 21 серпня 2020 року, № 71081463 від 03 січня 2023 року після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 спадкові справи не заводилися (а.с. 30, 31, 32).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів.

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна.

За приписами статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі частини 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 виданий відсутній, нотаріус повідомив позивача, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 його син ОСОБА_1 проживав разом з ним в будинку під номером АДРЕСА_1 . Інші спадкоємці відсутні.

Таким чином, згідно з приписами статті 1241 ЦК України, він вважався таким, що прийняв спадщину після смерті батька та мав право на спадкування майна, право спадкування на яке відкрилося після смерті ОСОБА_3 .

Щодо набуття права власності на житловий будинок ОСОБА_3 суд зазначає, що оскільки спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилась до ІНФОРМАЦІЯ_8 , застосуванню в цій частині вимог підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Згідно правил статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_4 спадщину за законом прийняв ОСОБА_3 , який вступив в управління спадковим майном.Спадкова справа заведена не була.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови спірного будинку відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29 червня 1998 року. Саме з цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 9 червня 1998 №121.

Таким чином, права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29 червня 1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, однак без держреєстрації, можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку.

Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об?єктів нерухомого майна», з подальшими змінами та доповненнями, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року.

В технічному паспорті, виготовленому КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» 20 квітня 2021 року на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних. Згідно відомостей технічного паспорту, будинок побудовано в 1969 році, загальна площа будинку 69,8 кв.м, житлова площа 22,7 кв.м, допоміжна площа 47,1 кв.м. Будинок має веранду площею 16,3 кв.м, коридор площею 7,2 кв.м, житлової кімнати площею 16,5 кв.м., житлової кімнати площею 6,2 кв.м., прихожої площею 16,9 кв.м, веранди площею 6,7 кв.м. До житлового будинку належать наступні господарські будівлі та споруди: прибудова та вимощення 1970 року побудови; хвіртка, ворота, огорожа, 1971 року побудови.

Таким чином, ОСОБА_4 було правомірно набуто право на будинок під номером АДРЕСА_1 , він не є самочинним будівництвом, придатність будинку для проживання підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок.

На підставі частини 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Разом з тим, законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Такий висновок відповідає висновкам Верховного Суду у постанові Верховного Суду у справі № 523/3522/16-ц від 14 серпня 2019 року.

Таким чином, відповідно до статті 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тобто, хоча ОСОБА_3 після успадкування за законом після смерті ОСОБА_4 і не оформив документів на житловий будинок та не зареєстрував своє право власності на нього у встановленому порядку, право власності на нього після його смерті переходить до спадкоємців за законом.

Разом з тим, для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді житлового будинку під номером АДРЕСА_1 не здійснена на час звернення позивача за оформленням спадкових прав.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом статті 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на право власності на майно, у виді житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , позивач не має змоги подати нотаріусу правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавці на це майно, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обовязок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Будучи спадкоємцем померлого ОСОБА_3 за законом, позивач має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства, оскільки документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, відсутній. Позовні вимоги є небґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Як спадкоємець, що прийняла спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав на спадкове майно, яке підлягає спадкуванню. Визнання права власності за позивачем на спадкове майно у виді житловому будинку буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Миронівської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під номером АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , адреса місця перебування: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Відповідач: Миронівська міська рада Обухівського району Київської області, ідентифікаційний код 04054984, адреса місцезнаходження: будинок під номером 48, вулиця Соборності, місто Миронівка, Обухівський район, Київська область.

Суддя Л.О. Капшук