Справа № 211/2759/20
Провадження № 2/211/74/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 грудня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Н.О. Сарат

при секретарі - С.М. Зоріній

у відсутність учасників процесу, розглянувши у порядку спрощеного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який згодом уточнила, та просить суд припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , шляхом виділення в натурі зі спільної частки власності належну ОСОБА_1 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами та 1/2 частки земельної ділянки (призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку) за адресою АДРЕСА_1 , як окреме індивідуально визначене нерухоме майно. Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні житловим будинком, передати ключі до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1 до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір та судові витрати на юридичну допомогу.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №99233289 від 04.10.2017 року, виданого центром надання адміністративних послуг «Муніципальний центр послуг м. Кривого Рогу зазначено, що згідно договору купівлі-продажу виданого 01.03.2003 року ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, реєстр №516 домоволодіння з господарчими побудовами за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/2 ОСОБА_1 , інша 1/2 частка зареєстрована на праві спільної часткової власності за ОСОБА_2 .

Згідно акту від 16.04.2020 року позивач ОСОБА_1 не може проживати за адресою АДРЕСА_1 та користуватися своєю часткою майна , оскільки відповідач чинить перешкоди та не надає доступу до будинку.

Ухвалою суду від 18 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

22 жовтня 2020 року ухвалою суду призначено судову будівельно-технічної експертизу.

27.04.2021 року провадження по справі відновлено, експертиза не проведена, через відсутність всіх необхідних документів.

28.08.2021 року ухвалою суду витребувано докази по справі для проведення експертизи.

26.05.2022 року ухвалою суду призначено судову будівельно-технічної експертизу.

Ухвалою суду від 05.07.2022 року задоволено клопотання експерта.

07.06.2023 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість надання висновку експерта з питань судової будівельно-технічної експертизи № 25-22 у цивільній справі № 211/2759/20, у зв`язку з тим, що понад 45 днів експерт не отримав додаткових матеріалів, які запрошував та оплату праці, що унеможливлює виконання експертизи, керуючись п. 1.13.Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Наказом МЮУ № 53/5 від 08.10.98 року з доповненням та змінами, експерт повідомив про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи № 25-22.

Ухвалою від 08.06.2023 року провадження по справі відновлено.

24.06.2020 року до суду надійшов відзив на позов згідно якого вказано, що дійсно сторонам по справі по 1/2 частині належить домоволодіння з господарчими спорудами та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 01.03.2003 року, відповідач ОСОБА_2 не чинить перешкоди в користування власністю позивачці, вона виїхала за кордон до Італії в 2014 році по теперішній час та не проживає в будинку, у 2018 році забрала до себе і сина ОСОБА_4 , 2003 року народження, вважає вимоги необгрунтованими. Добровільно вирішити питання позивач не пропонувала, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів та матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Так судом вставновлено та не оспорюється сторонами, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №99233289 від 04.10.2017 року, виданого центром надання адміністративних послуг «Муніципальний центр послуг м. Кривого Рогу зазначено, що згідно договору купівлі-продажу виданого 01.03.2003 року ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, реєстр №516 домоволодіння з господарчими побудовами за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/2 ОСОБА_1 , інша 1/2 частка зареєстрована на праві спільної часткової власності за ОСОБА_2 .

Згідно акту від 16.04.2020 року позивач ОСОБА_1 не може проживати за адресою АДРЕСА_1 та користуватися своєю часткою майна , оскільки відповідач чинить перешкоди та не надає доступу до будинку.

Згідно заяв ОСОБА_2 від 30.05.2018 року позивач мешкає в Італії та з 2018 року з нею за кордоном мешкає син ОСОБА_5 2003 року народження.

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 посилається на відсутність домовленості між сторонами щодо поділу спірного спадкового майна в натурі, тому просить на підставі частин першої, другої статті 364 ЦК України, частини першої статті 367 ЦК України розподілити в натурі між співвласниками майно, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності та усунення перешкод в користуванні майном.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

До схожих висновків дійшов Верховний Суд України в ухвалі від 15 жовтня 2008 року у справі № 6-8108св08 та в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-692цс16.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно з частинами першою, другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

До схожих висновків дійшов Верховний Суд України в ухвалі від 15 жовтня 2008 року у справі № 6-8108св08 та в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-692цс16.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання не співмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно».

Судом призначалася судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої поставити такі питання: - Які варіанти поділу домоволодіння АДРЕСА_1 та ділянки за цією адресою у відповідності до розміру часток кожного із співвласників? Якщо поділ домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної цією адресою з технічної сторони можливий з незначним відступом від ідеальних часток без урахування самовільних споруд, то вказати ці варіанти, розрахунки компенсації, перерозподілу часток у власності? Які роботи необхідно виконати з переобладнання домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією адресою? Чи відповідає площа, технічні параметри житлового будинку, зазначені у правовстановлюючому документі та технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 , його фактичній забудові на дату проведення експертизи?

07.06.2023 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість надання висновку експерта з питань судової будівельно-технічної експертизи № 25-22 у цивільній справі № 211/2759/20, у зв`язку з тим, що понад 45 днів експерт не отримав додаткових матеріалів, які запрошував та оплату праці, що унеможливлює виконання експертизи, керуючись п. 1.13.Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Наказом МЮУ № 53/5 від 08.10.98 року з доповненням та змінами, експерт повідомив про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи № 25-22.

Тобто, суд не може встановити можливість чи не можливість виділення в натурі зі спільної частки власності належну ОСОБА_1 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами та 1/2 частки земельної ділянки (призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку) за адресою АДРЕСА_1 , як окреме індивідуально визначене нерухоме майно.

А крім того позивачем не доведено в повній мірі факту вчинення їй перешкод в користуванні майном з боку відповідача, позивачем надано лише копія акту місця проживання, навіть не завірена належним чином.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи повідомлення експерта про неможливість надання висновку експерта з питань судової будівельно-технічної експертизи № 25-22 у цивільній справі № 211/2759/20, та необгрунтованість позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н. О. Сарат