Провадження № 2-о/243/24/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя Фалін І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Першина Ірина Миколаївна, за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Першина Ірина Миколаївна, за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області, Управління), із заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона з 19.07.1974 по 12.02.2019 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Горлівка Донецької області чоловік заявниці, ОСОБА_2 , помер, та 27.03.2019 Слов`янський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області видав ОСОБА_1 свідоцтво про смерть її чоловіка, ОСОБА_2

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області з метою переходу зі своєї пенсії на пенсію свого померлого чоловіка, проте, Управління їй було роз`яснено та надана відповідь від 17.09.2021, згідно якої для отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника заявниці необхідно встановити факт сумісного проживання в судовому порядку, оскільки довідка про спільне проживання, яка видана не непідконтрольній Уряду України території, є недійсною.

ОСОБА_1 вказує, що вона була членом сім`ї померлого годувальника ОСОБА_2 , та його допомога була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування, оскільки чоловік отримував пенсію в значно більшому розмірі за пенсію дружини та його дохід був основним доходом їхньої родини.

ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 у період часу з 2014 року по 2017 рік були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на наведене вище, заявниця ОСОБА_1 просить суд встановити факт її сумісного проживання з чоловіком ОСОБА_2 на момент його смерті та перебування заявниці на утриманні чоловіка, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та мешкав за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявниця та її представник в судовому засіданні участь не брали, ОСОБА_1 подавала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи, ГУ ПФУ в Донецькій області, в судовому засіданні не брав участі, від Управління на адресу суду надійшов відзив на заяву (а.с. 30-31), згідно з яким заінтересована особа не погоджується із заявленими вимогами ОСОБА_1 , просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли певного віку. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій статті 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо вони були на повному утриманні померлого годувальника. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що дає значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалась померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Заявниця ОСОБА_1 є пенсіонером, їй було призначено пенсію, яка за розміром є вищою ніж прожитковий мінімум, встановлений державною для непрацездатних громадян. По пенсійній справі ОСОБА_1 розмір її пенсії станом на вересень 2021 року складає 2678,10 грн. Так, Управління дійшло висновку, що отримання заявником пенсії у встановлених межах дозволяє забезпечувати позивачу особисті потреби. В матеріалах справи доказів на підтвердження інших регулярних видатків, наприклад, пов`язаних зі станом здоров`я чи іншими потребами, які б фінансувалися за рахунок коштів померлого чоловіка, немає. На думку заінтересованої особи, сам по собі факт отримання заявницею доходу у меншому розмірі, ніж у померлого чоловіка, на що ОСОБА_1 посилається в обґрунтування своїм вимог, не є підставою для задоволення позову, оскільки вказані обставини не дають підстав для висновку про перебування ОСОБА_1 на утриманні чоловіка. Просили відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Згідно копії паспорту заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 , виданого 03.12.1997 Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області, розділ паспорта «Сімейний стан» (стор. 10) містить запис, з якого вбачається, що 19.07.1974 Калінінським р/ЗАГС м. Горлівки Донецької області був зареєстрованим шлюб з ОСОБА_2 . Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано 02.02.1979 за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 4)

Згідно копії паспорту громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , виданого 27.11.1997 Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області, розділ паспорта «Сімейний стан» (стор. 10) містить запис, з якого вбачається, що 19.07.1974 Калінінським р/ЗАГС м. Горлівки Донецької області був зареєстрованим шлюб з ОСОБА_1 . Місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано 02.02.1979 за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 8)

Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 19.07.1974 Відділом ЗАГС Калінінського району м. Горлівки Донецької області, вбачається, що ОСОБА_2 (рос. « ОСОБА_3 »), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 (рос. « ОСОБА_4 »), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб 19.07.1974, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 19.07.1974 зроблено відповідний запис № 514. Прізвище подружжя після укладення шлюбу ОСОБА_5 (рос. « ОСОБА_6 »). (а.с. 11)

Згідно довідок про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, від 11.12.2014 № та № , заявниця ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 , які постійно проживали за адресою: АДРЕСА_2 , перемістилися з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) до м. Слов`янська Донецької області та до листопада 2017 року їх фактичне місце проживання було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 6, 9)

Відповідно до довідки від 06.11.2017 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 10), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , перемістися фактично до м. Слов`янська Донецької області за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 27.03.2019 Слов`янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Горлівка Донецької області, актовий запис № 70 від 27.03.2019. (а.с. 7)

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання та склад родини від 17.07.2019 № 2078, виданої адміністрацією Калінінського району м. Горлівка так званої «ДНР», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , згідно записів в домовій книзі, чоловік ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , сумісно з дружиною ОСОБА_1 (а.с. 13)

Згідно записів домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_3 (а.с. 14-15), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за вказаною адресою, записи від 26.12.1997.

Відповідно до рішення № 75 від 17.09.2021 про результати розгляду заяви від 15.09.2021 № 8455 ОСОБА_1 щодо переходу на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки за даними заявницею документами не прослідковується факт проживання (реєстрації) разом з годувальником за однією адресою на день його смерті, то право на перехід на пенсію у разі втрати годувальника відсутнє.

Згідно довідки про доходи № 4792 6576 1975 1778, виданої пенсіонеру ОСОБА_1 , остання перебуває на обліку в Слов`янському об`єднаному управлінні ПФУ в Донецькій області і отримує пенсію за віком. За період квітень-червень 2021 року розмір пенсії склав 2665,35 грн на місяць, за період липень-вересень 2021 розмір пенсії склав 2678,10 грн на місяць. (а.с. 12)

В довідці від 08.12.2021 № 5208, виданій Адміністрацією Калінінського району м. Горлівки так званої «ДНР» ОСОБА_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_3 , зазначено, що на момент смерті чоловіка ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 , 1952 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали сумісно та вели спільне господарство. (а.с. 41)

Вказане також підтверджує акт, складений представником спільноти сел. Кондратіївка 08.12.2021 в присутності сусідів заявниці, ОСОБА_7 , яка мешкає по АДРЕСА_5 , та ОСОБА_8 , яка мешкає по АДРЕСА_6 . Згідно вказаного акту ОСОБА_1 дійсно постійно проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Сумісно з ОСОБА_1 постійно проживав чоловік, ОСОБА_2 , з яким вони перебували у шлюбі, по день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружжя жили разом та вели спільне господарство по АДРЕСА_3 .

Крім того, суду також було надано ГУ ПФУ в Донецькій області за вих. № б/н від 05.01.2022 довідку, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_1 , знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Слов`янське об`єднане управління ПФУ і отримує пенсію за віком. Розмір пенсії складав: за період січень-серпень 2015 року 3079,43 грн; вересень 2015 року квітень 2016 року 3322,00 грн; травень-листопад 2016 року 3490,00 грн; грудень 2016 року квітень 2017 року 3841,00 грн; травень-вересень 2017 року 4036,00 грн; жовтень 2017 року лютий 2019 року 8445,50 грн.

Так, суд, вивчивши належним чином надані сторонами доказами, дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення фактів, що мають юридичне значення, документів, які видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 76, 77 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні померлого чоловіка для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України.

Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього закону.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Судом з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, починаючи з 19.07.1974 та по день смерті ОСОБА_2 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доказів зворотного суду не надано, зазначений факт не спростований.

За час шлюбу місце проживання подружжя було зареєстроване за однією адресою: АДРЕСА_3 .

Після взяття на облік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як внутрішньо переміщених осіб 11.12.2014 їх фактичне місце проживання було також зареєстроване за однією адресою: АДРЕСА_1 . Факт реєстрації померлого ОСОБА_2 за зазначеною адресою також підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Донецькій області про розмір та нарахування пенсії померлому.

Крім того, як встановлено судом та підтверджено відповідними письмовими доказами, під час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі, заявник перебувала на утриманні чоловіка, оскільки він отримував пенсію значно вищу ніж розмір пенсії заявниці, і дохід чоловіка був основним в їх сім`ї.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживали однією родиною, їх шлюб був належним чином зареєстрований, подружжя були зареєстровані та мешкали за однією адресою разом до дня смерті ОСОБА_2 . Заявниця належними та допустимими доказами довела факт сумісного проживання з померлим ОСОБА_2 , які у їх сукупності свідчать про перебування ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 за життя останнього у фактичних шлюбних відносинах. Пенсія ОСОБА_2 , з огляду на її розмір, який значно перебільшував розмір пенсії заявниці, була для ОСОБА_1 постійним і основним джерелом засобу існування. Суду надано достатньо доказів в обґрунтування зазначених доводів заявниці, зокрема довідки, надані ГУ ПФУ в Донецькій області, в яких зазначені суми пенсії, які нараховувались подружжю.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником пенсії, не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Встановлення факту перебування на утриманні має юридичне значення для заявниці, оскільки дозволить їй використати своє право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви та встановлення факту сумісного проживання ОСОБА_1 разом з померлим ОСОБА_2 по день смерті останнього, а також перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка.

За змістом ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення під час розгляду справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлене законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 263-265, 293, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Першина Ірина Миколаївна, за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , дійсно сумісно проживала зі своїм чоловіком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , та перебувала на його утриманні по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка сталась у м. Горлівка Донецької області.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 28.06.2023.

Суддя І.Ю. Фалін