ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9315/23 Справа № 201/655/23 Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д. О Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Максюти Ж.І.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , як законного представника дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, треті особи: Державна казначейська служба України, Соборний відділ державної виконавчої служби в м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення грошових коштів, та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2013 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 33 % з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення із 20 лютого 2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду звернуто до примусового виконання, відкрито виконавче провадження №39260010, аліменти відраховуються з пенсії ОСОБА_5 .

Поряд з цим, рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у не перерахунку та не виплаті пенсії ОСОБА_4 з 01 квітня 2019 року у розмірі, який обчислено з грошового забезпечення, визначеного Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки в довідці від 22 лютого 2021 року за № ФД 106763, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_4 у розмірі 80% грошового забезпечення, на підставі наданої Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки від 22 лютого 2021 року за № ФД 106763, про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_4 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_4 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Рішення набрало законної сили, відкрито виконавче провадження.

Позивач зазначає, що впродовж 2013-2022 років Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нараховувало та виплачувало аліменти у розмірі меншому, ніж передбачений рішенням суду та усупереч положенням ст. 182 СК України, що призвело до заборгованості за аліментами.

З урахуванням викладеного вимушена звернутися до суду та просити визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, стягнути недоплачену суми заборгованості та зобов`язати вчинити певні дії.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа триває, аліменти із боржника не відраховувалися, і вина відповідача не встановлена й недоведено позивачем порушення її прав та інтересів з боку відповідача, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції надана невірна оцінка фактичним обставинам справи та як наслідок не прийнята до уваги наявна протиправна бездіяльность Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо тривалого невиконання рішення суду про стягнення аліментів з урахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2013 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 33 % від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20 лютого 2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у не перерахунку та не виплаті пенсії ОСОБА_4 з 01 квітня 2019 року в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення, визначеного Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки в довідці від 22 лютого 2021 року за № ФД 106763, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_4 у розмірі 80% грошового забезпечення, на підставі наданої Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки від 22 лютого 2021 року за № ФД 106763, про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_4 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_4 з 05 березня 2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року виправлено описку в резолютивній частині тексту рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, викладено абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01 квітня 2019 перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_4 на підставі довідки від 22 лютого 2021 за № ФД 106763, наданої Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум».

Рішення набрали законної сили, звернуто до примусового виконання.

Відповідно до норм статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину.

Згідно із частиною 1 статті 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

Частиною 3 статті 194 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

У розумінні положень статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року порядок стягнення аліментів визначається цим законом.

Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Згідно ч. 2, 4 ст. 194 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору судом.

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Таким чином, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 89, 263-264 ЦПК України повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки скаржником ні в суді першої, а ні в суді апеляційної інстанції не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог у розумінні норм цивільно-процесуального законодавства України, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні позовних вимог та не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані позивачем до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Вирішуючи спір суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права якими регулюються правовідносини, що виникли між сторонами. При цьому судом не було порушено норм процесуального права, які були обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як законного представника дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Ж.І. Максюта