КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 грудня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року, ухвалені у складі судді Коваленко І.В. в м. Київ у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріального збитку,

в с т а н о в и в :

В грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, просив стягнути на свою користь з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) матеріальний збиток, завданий дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 50000 грн., з ОСОБА_3 матеріальний збиток, завданий дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 112063,96 грн., покласти на відповідачів судові витрати.

Заявлені вимоги мотивував тим, що 09 березня 2022 року близько 16:22 ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 268 км. а/д Кременець-Біла Церква, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, що спричинило зіткнення з автомобілем Skoda Octavia А5 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який, евакуйовуючись разом з сім`єю з м. Києва, рухався попереду та в момент ДТП сповільнив рух, зупинившись перед блок-постом с. Махнівка Козятинського району Вінницької області. Внаслідок ДТП автомобіль Skoda Octavia А5 отримав механічні пошкодження.

Виклик працівників Національної поліції з метою їх виїзду та фіксування місця дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) здійснили військовослужбовці блокпосту с. Махнівка, перед яким було вчинено ДТП. Прибувши на місце події, працівники Національної поліції почали вимагати від ОСОБА_1 та ОСОБА_3 негайно відігнати транспортні засоби з місця ДТП, оскільки це створило дорожній затор та сприяло масовому скупченню людей, що є неприпустимим під час воєнного стану. На вимогу позивача зафіксувати місце ДТП і скласти відповідний протокол про адміністративне правопорушення на ім`я ОСОБА_3 працівники Національної поліції відповіли відмовою, мотивуючи це тим, що в зв`язку з введенням воєнного стану, органи поліції через брак сил, засобів та пріоритетності завдань перед ними, не здійснюють фіксування місця ДТП, якщо внаслідок неї не було завдано шкоди третім особам.

Враховуючи факт відмови, а також враховуючи визнання ОСОБА_5 своєї вини у спричиненні ДТП, між сторонами було досягнуто згоди щодо укладення європротоколу, оскільки даний варіант фіксування ДТП був єдино можливим в умовах, що склалися. Крім того, ОСОБА_1 здійснив телефонний дзвінок до страхової компанії, з якою ним було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, повідомивши про обставини ДТП та про намір укладення європротоколу, заперечень від страхової компанії не надійшло.

Оскільки ОСОБА_4 є винним у вчиненні ДТП, то відшкодування шкоди, завданої позивачеві, покладається на нього. Разом із тим, ОСОБА_4 є учасником бойових дій, в зв`язку з чим відповідно до ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування завданої ним шкоди покладається на МТСБУ.

11 березня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до МТСБУ, в якій повідомив про обставини ДТП. В зв`язку з військовими діями на території м. Києва робота МТСБУ була призупинена, а будь-які офіційні засоби зв`язку недоступні, тому в своїй заяві позивач просив повідомити поточну адресу МТСБУ для надсилання всього пакету документів, які є необхідними для відшкодування шкоди, і просив направити експерта МТСБУ для проведення оцінки пошкодження транспортного засобу в м. Шепетівка Хмельницької області, куди транспортний засіб позивача було доставлено евакуатором. Крім цього, 12 березня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП та надав весь перелік документів, які є необхідними для встановлення всіх обставин ДТП. Проте жодної відповіді на заяву позивача від 11 березня 2022 року чи на повідомлення від 12 березня 2022 року отримано не було, не проведено оцінки пошкодження транспортного засобу експертом, в зв`язку з чим позивачем прийнято рішення щодо самостійного проведення експертизи за допомогою залучення Дочірнього підприємства «Експерт-Сервіс Авто» в м. Хмельницькому, які мають договірні зобов`язання з МТСБУ на проведення відповідних експертних оцінок в Хмельницькій області. Після отримання експертного висновку позивач письмово звернувся до МТСБУ з заявою від 12 квітня 2022 року, в якій просив відшкодувати завдану йому шкоду, проте відповідач листом від 05 травня 2022 року відмовив йому у здійсненні регламентної виплати, обґрунтовуючи це тим, що складання європротоколу можливо лише за участю забезпечених транспортних засобів, крім того, оскільки працівниками Національної поліції не здійснено виїзд на місце ДТП, не складено відповідних документів, дані обставини унеможливлюють встановлення факту ДТП, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди.

Вказував, що ОСОБА_4 звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в силу приписів ст. 13 Закону № 1961-ІV, що формує обов`язок у МТСБУ відшкодувати завдану шкоду такими особами, тому транспортний засіб, яким керував ОСОБА_4 , також є забезпеченим. Тому трактування п. 1.7 ст. 1 Закону № 1961-ІV, викладене в листі від 05 травня 2022 року, є спробою МТСБУ уникнути відповідальності щодо страхової виплати ОСОБА_1 за завдану йому шкоду та не забезпечує дотримання державою взятих на себе зобов`язань у вигляді гарантії третім особам за негативні наслідки від запровадження державою правил поведінки та пільг для окремих категорій громадян.

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є застрахованою, а транспортні засоби, керування якими вони здійснювали 09 березня 2022 року, є забезпеченими, то складання європротоколу в даному випадку можливим, тому відмова відповідача, викладена в листі від 05 травня 2022 року, є незаконною та порушує права позивача на отримання належного йому відшкодування.

Крім того, ст. 37 Закону № 1961-ІV містить чіткий перелік підстав для відмови у здійсненні страхової виплати, а ст. 32 містить перелік випадків, коли страховик або МТСБУ не здійснює відшкодування шкоди. Серед даних переліків відсутні такі підстави для відмови як невиїзд органів поліції на місце ДТП або не складання ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 75/22 від 01 квітня 2022 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Skoda Octavia А5 д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження під час ДТП, враховуючи пошкодження, зазначені в протоколі огляду транспортного засобу, в цінах станом на час завершення виконання даного дослідження, складає 162063,96 грн. Враховуючи, що вартість матеріального збитку перевищує максимальний розмір страхової виплати 50000 грн., який підлягає сплаті МТСБУ, то ОСОБА_4 зобов`язаний сплатити на користь ОСОБА_1 різницю 112063,96 грн. між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка підлягає сплаті МТСБУ.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року в позові відмовлено.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року доповнено рішення від 20 липня 2023 року, стягнувши з ОСОБА_1 на користь МТСБУ витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішеннями суду першої інстанції, подав апеляційні скарги, в яких, посилаючись на невідповідність висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року та додаткове рішення від 09 серпня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов та покласти на відповідачів судові витрати, відмовити в задоволенні заяви МТСБУ про ухвалення додаткового рішення.

Обґрунтовуючи апеляційні скарги, посилався на те, що в рішенні не наведено жодних аргументів та доказів, на підставі яких було відмовлено в задоволенні позову, а висновки суду суперечать реальним обставинам справи та нормам чинного законодавства України.

Повторно викладав фактичні обставини справи, наводив зміст ст. 22, 1166, 1187, 1192, 1194, 999 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказував, що в основу відмови в задоволенні позову суд першої інстанції поклав нормативно-правове обґрунтування та висновки щодо відсутності правових підстав виникнення у МТСБУ обов`язку відшкодування спричиненої позивачу дорожньо-транспортною пригодою шкоди, разом з тим, не вирішив вимоги, заявлені до ОСОБА_3 , не надавши їм будь-якої оцінки.

Вказував, що з метою забезпечення ефективного способу захисту порушеного майнового права позивача та забезпечення права на справедливий суд, прийшовши до висновку, що позовні вимоги до МТСБУ не підлягають задоволенню, встановивши факт завдання майнової шкоди позивачу протиправною поведінкою ОСОБА_3 , мав би вийти за межі заявлених позовних вимог і ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_3 повного розміру завданої позивачу майнової шкоди, так як факт відсутності страхового полісу в останнього не має ставитися в залежність від майнового права позивача чи покладати на останнього надмірні обов`язки, в тому числі щодо дотримання правил оформлення чи фіксування настання страхового випадку. Натомість суд першої інстанції не надав належної оцінки викладеному та в порушення ст. 2, 13, 263 ЦПК України позовні вимоги в частині ОСОБА_3 взагалі залишив без уваги. Такі висновки суду формують позицію перекладання негативних наслідків від протиправних дій третіх осіб на позивача, коли ОСОБА_4 вчинив дії, чим спричинив позивачу матеріальну шкоду, при цьому обрав пасивну поведінку врегулювання спору, пославшись на забезпечення його цивільно-правової відповідальності як учасника бойових дій державою. Натомість держава в особі МТСБУ вказує на відсутність обов`язку відшкодування шкоди, спричиненої ОСОБА_6 . За таких обставин справи негативні наслідки від незабезпечення МТСБУ шкоди, спричиненої ОСОБА_5 , має нести винна особа, а не позивач.

Вважав, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права - ст. 2, 13, 263 ЦПК України, неправильним застосуванням ст. 22, 1187, 1166, 1194 ЦК України та з порушенням гарантованого ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права позивача на справедливий суд та на ефективний спосіб судового захисту.

Наводив обґрунтування щодо протиправності відмови МТСБУ у відшкодуванні шкоди в частині забезпечення транспортних засобів, посилаючись на п. 1.7 ст. 1, ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважав, що трактування п. 1.7 ст. 1 Закону № 1961-ІV, викладене в листі МТСБУ від 05 травня 2022 року, є спробою відповідача уникнути відповідальності щодо здійснення страхового відшкодування страхової виплати та не забезпечує дотримання державою взятих на себе зобов`язань у вигляді гарантії третім особам за негативні наслідки від запровадження державою правил поведінки та пільг для окремих категорій громадян.

Вказував, що у відзиві на позовну заяву МТСБУ посилалось на постанову Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 204/3413/16-ц, в якій зазначено, що оформлення ДТП як страхової події, при її настанні за участю осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, має проводитись з інформуванням відповідних підрозділів Національної поліції, та звертав увагу, що позивачем було вжито всіх можливих заходів для інформування поліції про ДТП, крім того, факт такого інформування підтверджується показаннями свідків, які відображені в описовій частині рішення.

Наводив правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року в справі № 201/16373/16-ц, вказував, що МТСБУ у справі, що розглядається, виконує функції «страхової компанії», що зобов`язана відшкодувати шкоду позивачу. Позиція МТСБУ щодо нібито допущених процедурних питань позивачем у частині оформлення ДТП не свідчить про відсутність (нереальність) факту заподіяння шкоди ОСОБА_1 та не звільняє МТСБУ від обов`язку відшкодувати заподіяну позивачу шкоду. Проводячи аналогію, вказував, що факт неповідомлення страховика про страховий випадок не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, якщо такі дії не призвели до неможливості страховиком встановити, що подія є страховим випадком. Також Верховним Судом спрямовано судову практику на загальний принцип недопустимості формального підходу, згідно якої підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Посилався на коментар Генерального директора МТСБУ на сайті МТСБУ від 21 березня 2022 року, в якому рекомендовано автовласникам в умовах війни користуватись європротоколом, що знизить навантаження на співробітників Національної поліції.

В частині оскарження додаткового рішення посилався на те, що в додатках до заяви про ухвалення додаткового рішення надано довіреність на ім`я ОСОБА_7 , яка датована 06 грудня 2022 року, та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, яке видано 13 лютого 2023 року, тобто довіреність надана особі, яка станом на дату її підписання не мала статусу адвоката. Також до заяви надано копію договору про надання послуг у сфері права від 12 жовтня 2021 року, укладеного МТСБУ з АО «Інс.Лоу Груп», документів, що підтверджують факт надання послуг АО «Інс.Лоу Груп» як представника МТСБУ в справі не надано, як і доказів оплати таких послуг, при тому, що умовами договору передбачено складання та подання звітів та підписання актів виконаних робіт. Тобто документів, які погоджені умовами договору і які повинні підтверджувати факт надання послуг, до матеріалів справи не надано.

Крім того, з відкритих джерел інформації на сайті Opendatabot вбачається, що керівником АО «Інс.Лоу Груп» є ОСОБА_15, жодної інформації про те, що керівником об`єднання є ОСОБА_7, офіційні реєстри не містять. В матеріалах справи також відсутні документи, з яких можна було б дійти висновку про наявність трудових та/або цивільно-правових відносин між АО «Інс.Лоу Груп» та ОСОБА_7 . Також незрозумілою є обставина, на підставі яких документів ОСОБА_7 представляв інтереси МТСБУ саме як адвокат, адже довіреність датована 06 грудня 2022 року, а статус адвоката ОСОБА_7 набув 13 лютого 2023 року, тобто довіреність видана фізичній особі, яка не мала статусу адвоката.

Вказував, що в описовій частині додаткового рішення зазначено, що суд дійшов висновку про стягнення з позивача ОСОБА_8 на користь МТСБУ судових витрат на професійну правничу допомогу 2000 грн., хоча ОСОБА_8 взагалі не є стороною даної справи.

Повідомляв про попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу 6000 грн., остаточний розмір яких будуть надані суду у строки, визначені діючим законодавством України.

Від відповідача МТСБУ надійшов відзив на апеляційні скарги, в якому відповідач просив апеляційні скарги залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін. Посилався на те, що суд першої інстанції цілком правомірно визнав необґрунтованими доводи позивача щодо належного оформлення ДТП її учасниками.

На момент ДТП транспортний засіб Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , не було забезпечено договором обов`язкового страхування, а даний винуватець ДТП є учасником бойових дій, внаслідок чого ОСОБА_1 звернувся з позовом до МТСБУ для відшкодування шкоди в порядку п.п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-ІV.

Водночас, учасники даної ДТП не мали права складати спільне повідомлення про ДТП (європротоколу) в зв`язку з тим, що при його складанні не було дотримано вимог, передбачених п. 33.2 ст. 33 Закону № 1961-ІV, оскільки пільга, надана винуватцю ДТП, не вказує на те, що він керує забезпеченим транспортним засобом. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 204/3413/16-ц. Водночас позивач намагається розширити поняття забезпеченого транспортного засобу, що призвело до безпідставно поданого позову до МТСБУ. Оскільки транспортний засіб не було забезпечено відповідно до положень п. 1.7 ст. 7 Закону № 1961-ІV, то керуючись п. 33.2 ст. 33 Закону № 1961-ІV, учасники ДТП не мали права складати європротокол, в зв`язку з чим МТСБУ не може належним чином встановити всі обставини ДТП, оскільки Законом № 1961-ІV не передбачено розслідування випадків, що можуть бути підставою для регламентної виплати. Таким правом наділені виключно страховики, в зв`язку з чим законодавець дав можливість учасникам ДТП, що керують забезпеченими транспортними засобами, складати повідомлення про настання ДТП (європротокол), оскільки страховики наділені правом розслідувати страхові випадки відповідно до ст. 34.1 Закону № 1961-ІV. Отже, у МТСБУ відсутні підстави проводити регламентну виплату на підставі п.п. г п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-ІV.

Щодо витрат на правничу допомогу, пояснював, що 12 жовтня 2021 року МТСБУ та АО «Інс.Лоу Груп» було укладено договір про надання правової допомоги № 4.1/12-10/2021, на виконання умов якого між МТСБУ та адвокатським об`єднанням було укладено додаткову угоду на ведення справи за позовом до МТСБУ. Також на виконання умов договору МТСБУ було видано співробітникам АО «Інс.Лоу Груп» довіреності, в яких вказано, що вони видані на виконання вимог вказаного договору. Тому є надуманими підстави для нестягнення витрат правової допомоги, оскільки адвокат ОСОБА_7 не є засновником або керівником адвокатського об`єднання, на момент видачі довіреності був співробітником об`єднання, якому було надано довіреність, а після набуття статусу адвоката став адвокатом, що входить до адвокатського об`єднання в якості адвоката на підставі трудового договору.

Вказував, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначені п. 1 додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № 4.1/12-10/2021 від 12 жовтня 2021 року у вигляді фіксованої суми та не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. В даному випадку викладена в додатковій угоді № 891 домовленість містить відкладальну обставину щодо проведення оплати послуг адвоката, які оплачуються після підписання акту виконаних робіт, тобто після повернення справи до МТСБУ. Оскільки гонорар адвокатського об`єднання не залежить від кількості проведених процесуальних дій, а оплата проводиться лише після підписання акту виконаних робіт між адвокатським об`єднанням та МТСБУ у майбутньому, то вимога щодо підписання акту виконаних робіт має відкладальний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 20 липня 2023 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Skoda Octavia A5 д.н.з. НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а. с. 22 т. 1), цивільно-правова відповідальність станом на 09 березня 2022 року забезпечена полісом № 203842694, страховик Credo (а. с. 23 т. 1).

Відповідач ОСОБА_4 є власником автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а. с. 25 т. 1).

ОСОБА_4 є учасником бойових дій згідно посвідчення НОМЕР_5 (а. с. 26 т. 1).

09 березня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася о 16:22 на 268 км. а/д Кременчук-Біла Церква, а саме відбулось зіткнення автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 із задньою частиною іншого транспортного засобу Skoda Octavia A5 д.н.з. НОМЕР_2 під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі (а. с. 24 т. 1).

На а. с. 64 - 68 т. 1 знаходяться фотоматеріали, на яких зображене місце ДТП з автомобілями Skoda Octavia A5 д.н.з. НОМЕР_2 та Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 .

12 березня 2022 року ОСОБА_1 подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке надається водієм транспортного засобу у разі оформлення матеріалів ДТП працівниками Національної поліції України, відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого 09 березня 2022 року о 16:22 на 268 км. а/д Кременець-Біла Церква сталася ДТП за наступних обставин: водій автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 не обравши безпечну швидкість та дистанцію для руху, здійснив зіткнення з автомобілем Skoda Octavia A5 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду. В графі «назва органу МВС, що оформлював ДТП» зазначено, що на місці події в зв`язку з військовим станом, складено європротокол.

Зазначено, що водій ОСОБА_9 є учасником бойових дій, посвідчення № НОМЕР_6 , повідомлено про місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу Skoda Octavia A5 д.н.з. НОМЕР_2 в м. Шепетівка Хмельницької області. В графі «особа, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення» зазначено, що у зв`язку з військовим станом складено європротокол стосовно ОСОБА_3 (а. с. 18 - 19 т. 1).

12 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з заявою відповідно до ст. 35, п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій просив здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної йому в результаті ДТП, що сталася 09 березня 2022 року на 268 км. а/д Кременчук-Біла Церква за участю транспортних засобів Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 та Skoda Octavia A5 д.н.з. НОМЕР_2 , належне відшкодування просив здійснити шляхом перерахування коштів на його розрахунковий рахунок. До заяви додано висновок за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 01 квітня 2022 року, квитанція № 314, картка платника податків (а. с. 27 т. 1).

Згідно висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 01 квітня 2022 року № 75/22, складеного ДП «Експерт-Сервіс Авто», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_7 , внаслідок його пошкодження в ДТП, враховуючи пошкодження, зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 29 березня 2022 року, складає 162063,96 грн. без ПДВ (а. с. 28 - 40 т. 1).

Листом від 05 травня 2022 року № 3-01б/8262 МТСБУ повідомило ОСОБА_1 , що використання повідомлення про ДТП встановленого зразка (Європротокол) для фіксації факту, причин та обставин ДТП, допускається виключно в разі настання ДТП лише за участю забезпечених транспортних засобів (п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Забезпечений транспортний засіб, відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Складання спільного повідомлення про ДТП встановленого зразка при обставинах, що не передбачені Законом, не звільняє водіїв від обов`язку, передбаченого п.п. д п. 2.10 ПДР, щодо повідомлення про ДТП орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції для вчинення дій, передбачених чинним законодавством. Відсутність документів, складених у визначеному законодавством порядку працівниками Національної поліції, унеможливлює встановлення факту ДТП, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди. В зв`язку із зазначенням, керуючись положеннями п. 37.1.3 ст. 37 Закону, наразі МТСБУ не має можливості здійснити регламентну виплату, однак може повернутись до розгляду справи у випадку надання документів, складених Національною поліцією щодо факту, причин та обставин настання зазначеної вище ДТП (а. с. 63 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім того, за клопотанням позивача судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (сусіди), ОСОБА_12 (дружина позивача).

Свідок ОСОБА_10 , яка являється сусідкою позивача, пояснила суду, що 09 березня 2022 року, у зв`язку з повномасштабним вторгненням військ Російської Федерації на територію України, та постійними бомбардуваннями м. Бориспіль, вона зі своїми сусідами - позивачем ОСОБА_1 та його дружиною виїхали на автомобілях, з м. Бориспіль та рухались в бік Житомирської області в одній колоні. При цьому вона рухалась в автомобілі «Хюндай Туксон», де сиділа на пасажирському сидінні, а позивач керував автомобілем «Шкода Октавія А5», р.н. НОМЕР_2 . На в`їзді до м. Козятин знаходився блокпост, і вони зупинились, автомобілі не рухались. В якусь мить вона відчула удар, вийшовши з машини, побачила, що автомобіль «Фольцваген Пассат» вдарив передом в задній бампер автомобіля «Шкода Октавія А5», а та в свою чергу в її автомобіль «Хюндай Туксон». Представники територіальної оборони викликали поліцію, яка приїхала через 20 хвилини, але працівники поліції відмовились складати протокол про адміністративне правопорушення, посилаючись на воєнний стан. Тоді знайшли бланк Європротоколу, який заповнювали ОСОБА_13 і водій автомобіля «Фольксваген Пассат». Працівники поліції представлялись, але їх прізвищ, номера авто та екіпажу, вона не запам`ятала.

Свідок ОСОБА_11 , який є сусідом позивача ОСОБА_1 та вітчимом свідка ОСОБА_10 , зазначив, що 09 березня 2022 року, він керував автомобілем «Хюндай Туксон», в якому знаходилась також його дружина та донька дружини - ОСОБА_10 . Про факти, обставини та причини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09 березня 2022 року, свідок ОСОБА_11 дав покази аналогічні показам свідка ОСОБА_10 . На його думку, водій автомобіля «Фольксваген Пассат» здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода Октавія А5», який не рухався, а автомобіль «Шкода Октавія А5» в свою чергу вдарив автомобіль «Хюндай Туксон». Приїздили працівники поліції, але нічого не оформляли, протоколів не складали, за їх порадою учасники ДТП склали Європротокол.

Свідок ОСОБА_12 , яка є дружиною позивача ОСОБА_1 , та в момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 березня 2022 року, знаходилась в автомобілі «Шкода Октавія А5», про факти, обставини та причини дорожньо-транспортної пригоди дала покази аналогічні показам свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Підтвердила, що 09 березня 2022 року на автодорозі Київ-Козятин вони зупинились на блокпосту. Перед ними стояв автомобіль їхніх сусідів - « Хюндай Туксон ». В якийсь момент вона відчула удар, нанесений ззаду автомобілем «Фольксваген Пассат», яким керував ОСОБА_14 . Працівники територіальної оборони викликали поліцію, яка відмовилась оформити протокол про адміністративне правопорушення по факту ДТП через воєнний стан, запропонувала скласти Європротокол. ОСОБА_3 вказаний протокол підписав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність чи відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення або захисту в обраний спосіб.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 просив стягнути спричинену йому майнову шкоду в розмірі 50000 грн. з МТСБУ в межах суми регламентної виплати, та з винної особи ОСОБА_3 решту майнової шкоди в розмірі 112063,96 грн. в межах суми, що не покривається регламентною виплатою МТСБУ.

Відмовляючи ОСОБА_1 в позові, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позову, виходячи з того, що МТСБУ було прийнято законне рішення про відсутність правових підстав для визнання заявленої події страховим випадком та здійснення виплати страхового відшкодування, про що повідомлено позивача листом вих. № 3-01б/8262 від 05 травня 2022 року.

Апеляційний суд не може погодитися з даними висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно п. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) учасники бойових дій звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

У пункті 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV передбачено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями п. 1.7 ст. 1 Закону № 1961-ІV передбачено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно п. 2.10 «д» ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Згідно ст. 33 Закону № 1961-ІV, водій транспортного засобу, причетний до пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Згідно із п. 35.1 статті 35 Закону № 1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.2, 36.7 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Положеннями ст. 37 Закону № 1961-ІV передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 32 Закону № 1961-ІV страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону; шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну життю та здоров`ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України «Про страхування»; шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну при використанні забезпеченого транспортного засобу під час тренувальної поїздки чи для участі в офіційних змаганнях; шкоду, яка прямо чи опосередковано викликана чи якій сприяли іонізуюча радіація, викликане довільним ядерним паливом радіоактивне отруєння, радіоактивна, токсична, вибухова чи в іншому відношенні небезпечна властивість довільної вибухової ядерної сполуки чи її ядерного компонента; шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу; шкоду, заподіяну пошкодженням або знищенням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди антикварних речей, виробів з коштовних металів, коштовного та напівкоштовного каміння, біжутерії, предметів релігійного культу, картин, рукописів, грошових знаків, цінних паперів, різного роду документів, філателістичних, нумізматичних та інших колекцій; шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона відбулася внаслідок масових заворушень і групових порушень громадського порядку, військових конфліктів, терористичних актів, стихійного лиха, вибуху боєприпасів, пожежі транспортного засобу, не пов`язаної з цією пригодою; шкоду, заподіяну життю та здоров`ю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

В даній справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 , як учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 09 березня 2022 року, спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) за вказівкою працівників поліції, які прибули на місце події, однак відмовилися оформляти документи по дорожньо-транспортній пригоді, при цьому ОСОБА_4 є учасником бойових дій, а тому, відповідно до п. 13.1. ст. 13 Закону № 1961-ІV був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності шляхом укладення договору страхування.

Судом першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 в частині вимог до МТСБУ, не враховано, що з огляду на дату дорожньо-транспортної пригоди - 09 березня 2022 року, та місце події - 268 км. а/д «Кременець-Біла Церква», тобто на частині дороги, якою після початку повномасштабної агресії рф на захід України масово переміщувалися громадяни України, позивачем було вжито всіх можливих заходів для інформування відповідних підрозділів Національної поліції про дорожньо-транспортну пригоду, працівники якої прибули на місці події, однак відмовилися здійснювати оформлення дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на іншу пріоритетність завдань в умовах воєнного стану, що підтверджується показаннями свідків.

Суд першої інстанції залишив поза увагою, що, враховуючи факт відмови працівників Національної поліції України здійснити фіксування місця дорожньо-транспортної пригоди та скласти відповідні документи, а також враховуючи визнання ОСОБА_5 своєї вини в спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, складання учасниками пригоди повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду було єдиним можливим варіантом фіксування дорожньо-транспортної пригоди в умовах, що склалися.

Відмова працівників Національної поліції щодо фіксування місця дорожньо-транспортної пригоди та складання ними відповідних документів пов`язана з настанням обставин, які виникли не з вини позивача, тому дані обставини не можуть впливати на обсяг прав ОСОБА_1 та бути підставою для відмови йому у здійсненні регламентної виплати.

За таких умов у суду першої інстанції не було підстав для врахування нерелевантного до спірних правовідносин висновку Верховного Суду в справі № 204/3413/16-ц (провадження № 61-21601св18), що оформлення ДТП, як страхової події, при її настанні за участю осіб, які в силу Закону № 1961-ІV звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України (за відсутності у них договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (полісу)), має проводитись з інформуванням відповідних підрозділів Національної поліції, оскільки Законом не передбачена можливість складання європротоколу (спільне повідомлення про ДТП без інформування поліції) за відсутності у її учасників полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість, судом першої інстанції безпідставно не враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 19 червня 2019 року в справі № 465/4621/16-к, згідно яких, у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 Закону № 1961-ІV передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Судом першої інстанції не було надано належної оцінки доводам позивача, що з урахуванням наданих ним до МТСБУ документів відповідач мав можливість встановити всі обставини дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі вину ОСОБА_3 , причини такої пригоди та розмір заподіяної шкоди, а тому посилання МТСБУ на неможливість встановлення всіх обставин ДТП є необґрунтованими, а застосування п.п. 37.1.3 п. 37.1. статті 37 Закону № 1961-ІV - безпідставним.

Суд першої інстанції не врахував, що ст. 37 Закону № 1961-ІV містить перелік підстав для відмови у здійсненні страхової виплати, а ст. 32 Закону № 1961-ІV - перелік випадків, коли страховик або МТСБУ не здійснює відшкодування шкоди, дані норми є імперативними та розширеному тлумаченню не підлягають. Серед даних переліків відсутні такі підстави для відмови у виплаті, як нескладання органами Національної поліції документів по оформленню дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, відмовивши в позові в частині вимог до МТСБУ, суд першої інстанції всупереч п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України не надав жодної оцінки аргументам позивача щодо вимог до відповідача ОСОБА_3 , не розглянув такі вимоги по суті, усунувшись від повного та всебічного з`ясування обставин справи та безпідставно залишивши доводи ОСОБА_1 в цій частині позову без уваги.

Виходячи з предмету спору та заявлених позовних вимог, відмова в задоволенні позовних вимог, заявлених до відповідача МТСБУ, не може мати наслідком відмову в позові щодо іншого відповідача, оскільки це суперечить нормам матеріального права, порушує норми процесуального права та не забезпечує ефективний спосіб захисту порушеного права позивача.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не може вважатись законним і обґрунтованим, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

При цьому апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_4 , також вважається забезпеченим в силу приписів ст. 13 Закону № 1961-ІV, що МТСБУ у справі, що розглядається, виконує функції «страхової компанії», яка зобов`язана відшкодувати шкоду позивачу, а інше трактування МТСБУ пункту 1.7 ст. 1 вказаного Закону є хибним та спрямоване на ухилення від виконання своїх зобов`язань за законом.

В постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 204/3413/16-ц (провадження № 61-21601св18), від 21 листопада 2018 року № 336/851/17 (провадження № 61-25433св18), від 20 лютого 2019 року № 490/6534/15-ц (провадження № 61-20933св18), від 17 липня 2019 року № 587/971/17 (провадження № 61-6731св18), викладено правовий висновок, згідно якого транспортний засіб є забезпеченим в розумінні пункту 1.7 статті 1 Закону, тобто має поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, і підстав для іншого тлумачення указані норми не дають.

Разом із тим, з огляду на встановлені апеляційним судом підстави для скасування рішення суду першої інстанції, помилковість таких доводів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не має значення, оскільки не впливає на висновки апеляційного суду щодо необхідності скасування судового рішення.

Вирішуючи вимоги ОСОБА_1 по суті, апеляційний суд виходить із того, що 09 березня 2022 року близько 16 годині 22 хвилин ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 268 к/м а/д «Кременець - Біла Церква», не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем марки «SKODA OCTAVIA А5» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду, внаслідок ДТП автомобіль Skoda Octavia A5, який належить на праві приватної власності позивачу, отримав механічні пошкодження.

Оскільки працівники поліції, викликані на місце дорожньо-транспортної пригоди, відмовились оформляти подію дорожньо-транспортної пригоди з огляду на введення воєнного стану та зміну пріоритетності завдань перед ними, що підтверджується показаннями свідків, учасниками дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на місці аварії було самостійно оформлено документи з метою фіксування дорожньо-транспортної пригоди, а саме спільно складено повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди - європротокол.

Наведені обставини визнавались учасниками справи ОСОБА_1 та ОСОБА_5 під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Такі правові висновки підтримуються на даний час Верховним Судом, зокрема в постанові від 25 лютого 2019 року в справі № 466/4051/15-ц.

Відповідачем ОСОБА_5 не надано суду доказів на спростування того, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб позивача, відбулася не з його вини, а також обома відповідачами не надано доказів на спростування заявленого ОСОБА_1 розміру заподіяної шкоди.

На підтвердження розміру заподіяної шкоди позивачем надано висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 01 квітня 2022 року № 75/22, складеного ДП «Експерт-Сервіс Авто», згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_7 , внаслідок його пошкодження в ДТП, враховуючи пошкодження, зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 29 березня 2022 року, складає 162063,96 грн. без ПДВ (а. с. 28 - 40 т. 1).

Таким чином, з доказів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09 березня 2022 року о 16:22 на 268 км. а/д «Кременець - Біла Церква», учасниками якої є позивач ОСОБА_1 як водій автомобіля Skoda Octavia А5 д.н.з. НОМЕР_2 , та відповідач ОСОБА_4 як водій автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , позивачу було заподіяно шкоду в розмірі 162063,96 грн. без ПДВ.

Згідно ст. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону (зокрема, учасниками бойових дій).

Згідно п. 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових 17 листопада 2011 року № 698, яке було чинним станом на час спірних правовідносин, затверджено максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України: з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому.

Позивач ОСОБА_1 виконав передбачений п. 2.10 «д» ПДР обов`язок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду уповноваженого підрозділу Національної поліції, а 12 березня 2022 року звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, надав весь перелік документів, які є необхідними для встановлення всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, а оскільки МТСБУ всупереч п. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не було направлено експерта для здійснення оцінки пошкодження транспортного засобу у передбачений законом десятиденний строк, - самостійно звернувся до суб`єкта оціночної діяльності для визначення розміру заподіяної шкоди та повторно звернувся до МТСБУ з заявою від 12 квітня 2022 року про відшкодування шкоди.

Апеляційний суд враховує, що нормами Закону № 1961-ІV не передбачено здійснення страхової (регламентної) виплати лише на підставі документів, складених органами Національної поліції, тому посилання МТСБУ на відсутність таких документів не може бути підставою для нездійснення регламентної виплати.

Відмова МТСБУ в задоволенні заяви ОСОБА_1 про здійснення регламентної виплати, з посиланням на положення п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є протиправною, оскільки сама по собі відсутність документів з оформлення дорожньо-транспортної пригоди, складених працівниками Національної поліції, на що відповідач посилався у своєму листі від 05 травня 2022 року, не призвела до неможливості встановлення факту дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди.

З огляду на надані позивачем до МТСБУ документи - повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому зазначено відомості про дату, час, місце дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби, спричинені пошкодження, схема дорожньо-транспортної пригоди, особисті дані обох водіїв, а також висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 01 квітня 2022 року № 75/22, яким визначено вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, МТСБУ мало можливість встановити як факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, так і розмір заподіяної шкоди.

Апеляційний суд виходить із того, що оскільки у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди винним є відповідач ОСОБА_4 , що не заперечується обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди, відповідач є учасником бойових дій, відтак відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, заподіяної ним, покладено на МТСБУ в межах максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ (50000 грн.), оскільки оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду відбулося без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції.

Таким чином, позов знайшов своє підтвердження під час апеляційного перегляду та підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме регламентна виплата в зазначеному розмірі 50000 грн. підлягає стягненню на користь позивача з МТСБУ, а решта 112063,96 грн. - з ОСОБА_3 як з винної особи.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нової постанови про задоволення позову, стягнувши з відповідача МТСБУ на користь позивача збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 50000 грн., а з ОСОБА_3 - збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 112063,96 грн.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову, підлягає безумовному скасуванню як похідне також додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року, яким з позивача на користь відповідача МТСБУ було стягнуто судові витрати в розмірі 2000 грн., безвідносно обґрунтованості доводів апеляційної скарги позивача щодо відсутності доказів представництва ОСОБА_7 інтересів МТСБУ в даній справі саме як адвокатом, який станом на дату видачі відповідачем довіреності від 06 грудня 2022 року не мав статусу адвоката, щодо відсутності доказів наявності трудових та/або цивільно-правових відносин між АО «ІНС.ЛОУ ГРУП» та ОСОБА_7 , а також щодо зазначення в мотивувальній частині додаткового рішення про стягнення судових витрат з ОСОБА_8 , яка не є стороною даної справи, однак такі доводи також враховуються апеляційним судом.

Доводи відповідача у відзиві на апеляційні скарги відхиляються апеляційним судом, як такі, що зводяться до підтримання помилкових висновків суду першої інстанції і не спростовують обґрунтованих аргументів позивача.

Здійснюючи перерозподіл судових витрат за наслідками апеляційного перегляду в даній справі, апеляційний суд враховує наступне.

До відповіді на відзив позивачем було долучено копію договору про надання правової допомоги № 173/03 від 16 березня 2023 року, копії додаткових угод від 21 березня 2023 року, 22 березня 2023 року, копію акту наданих послуг від 23 березня 2023 року та докази направлення іншим учасникам справи (а. с. 138 - 149 т. 1).

За умовами договору про надання правової допомоги № 173/03 від 16 березня 2023 року, укладеного ОСОБА_1 з Адвокатським бюро «Кизенко Юрпартнер», виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги адвоката в порядку та на умовах, визначених цим договором та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і має право на вчинення від імені особи, яку він представляє, усіх процесуальних дій, які може вчинити замовник. Згідно п. 2 договору, вартість послуг визначається сторонами у додаткових угодах до цього договору та/або в актах виконаних робіт та/або звітах. Акт виконаних робіт підписується сторонами до 15 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги. Замовник зобов`язаний перерахувати суму, зазначену в акті виконаних робіт, протягом 5 днів з моменту підписання такого акту.

Згідно додаткових угод від 21 березня 2023 року, 22 березня 2023 року, виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги з аналізу наданих документів, підготовки відповіді на відзив, вартість послуг 3000 грн., а також послуги участі в судовому засіданні, призначеному на 28 березня 2023 року, вартістю 3000 грн.

23 березня 2023 року ОСОБА_1 та Адвокатське бюро «Кизенко Юрпартнер» склали акт наданих послуг, згідно якого послуги надані в повному обсязі та з дотриманням умов договору, вартість наданих послуг складає 3000 грн.

Представник позивача Кизенко Д.О., повноваження якого підтверджуються ордером № 1285407 від 16 березня 2023 року (а. с. 90 т. 1 зворот), приймав участь в судових засіданнях, що підтверджується відповідними протоколами судових засідань.

Таким чином, витрати на правничу допомогу, понесені позивачем ОСОБА_1 в суді першої інстанції, є доведеними в розмірі 6000 грн. відповідно до наданих доказів.

При зверненні з позовом позивачем сплачено 1620,65 грн., при поданні апеляційної скарги 2431,50 грн., всього судовий збір сплачено в розмірі 4052,15 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат, враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 звільнений від сплати судового збору з підстав, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій, проте не звільнений від сплати витрат позивача на правничу допомогу.

Визначаючи розмір судових витрат, які підлягають розподілу, апеляційний суд виходить із того, що в частині вимог до відповідача ОСОБА_3 ціна позову складає 69 %, а в частині вимог до відповідача МТСБУ - 31 %, і що обидві вимоги повністю задоволені.

Таким чином, на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 69 % від 6000 грн., що становить 4140 грн., а з МТСБУ - в розмірі 31 % від 6000 грн., що становить 1860 грн. Також на користь позивача з відповідача МТСБУ підлягає стягненню 31 % від судового збору 4052,15 грн., а саме 1256,17 грн.

Судові витрати в частині судового збору, сплаченого позивачем ОСОБА_1 за вимогами до відповідача ОСОБА_3 в розмірі 2795,98 грн., підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, оскільки за наслідками апеляційного перегляду позов задоволено, заява МТСБУ про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу, подана до суду першої інстанції від 20 липня 2023 року, відповідно до ст. 141 ЦПК України задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд враховує, що в апеляційній скарзі позивачем зроблено застереження про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. в суді апеляційної інстанції, разом із тим, оскільки на час прийняття постанови доказів понесення таких витрат ОСОБА_1 не надано, питання розподілу таких витрат апеляційним судом не вирішується.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріального збитку задовольнити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ Русанівський бульвар 8 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_8 ) регламентну виплату в розмірі 50000 грн., а також судові витрати в розмірі 3116,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_8 ) збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 112063,96 грн., а також судові витрати в розмірі 4140 грн.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 в розмірі 2795,98 грн., компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.