Справа № 201/3789/23
Провадження № 2/201/1753/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

08 червня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2023р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою судді від 03.04.2023р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 24).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона проживала однією сім`єю, але не перебуваючи у шлюбі, з ОСОБА_2 . За час проживання позивачки та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу у них народилася дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стосовно якого у свідоцтві про народження дитини записано, що батьком є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 .

Тобто, на батьків автоматично покладаються обов`язки визначені сімейним законодавством щодо догляду за дитиною.

Після народження дитини, батько ОСОБА_2 припинив будь-які зв`язки з матір`ю та ніяким чином на приймав участь у вихованні та утриманні дитини.

Станом на сьогоднішній день, позивачка та відповідач вже давно припинили будь-які відносини (у тому числі сімейні). Відповідач, як батько ніяким чином не приймає участь у вихованні дитини, жодним чином не підтримує з нею зв`язок, матеріально не допомагає їй, аліменти не сплачує, на зв`язок із позивачем та зі своєю дитиною також не виходить.

На сьогоднішній день, дитина проживає разом із матір`ю, це підтверджується довідкою №002526 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.02.2023р. та відповідно позивачка, як матір несе на собі весь тягар виховання та матеріального утримання дитини самостійно, у той час, як батько ігнорує покладені на нього обов`язки чинним законодавством та жодним чином не приймає участь в утриманні та вихованні дитини.

Позивачці не відома інформація щодо матеріального стану відповідача, місця його роботи, тощо, оскільки відповідач взагалі ігнорує будь-які спроби на спілкування між сторонами та повністю ігнорує свої обов`язки в частині утримання дитини, з огляду на що, на переконання позивачки, доцільно буде затвердити стягнення аліментів у твердій грошовій суму у розмірі не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Наведені вище обставини, зумовили звернення позивачки до суду з метою захисту своїх прав та стягненню з відповідача аліментів на утримання дитини.

На підставі викладеного позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто у розмірі 1416,50 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 29.03.2023 року і до повноліття дитини.

Від представника позивача адвоката Співака О.М. (діє на підставі ордеру серії АЕ №1189459 від 29 березня 2023 року - а.с. 10) до суду надійшла заява, в якій останній просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення справи не заперечував (а.с. 35).

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, призначені на 01.05.2023р. і на 08.06.2023р. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток на підтверджену адресу місця його реєстрації. Конверти, якими були направлені судові повістки, повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 23, 25 29, 31, 33, 34).

Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін в сукупності, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батько якого є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсона, актовий запис № 98 (а.с. 14).

Як зазначає позивачка у поданому до суду позові, після народження дитини, її батько, ОСОБА_2 , припинив будь-які зв`язки з матір`ю дитини та дитиною. Ніяким чином на приймає участі у вихованні та утриманні дитини.

Сторони вже давно припинили будь-які відносини (у тому числі сімейні). Відповідач ніяким чином не приймає участь у вихованні дитини, жодним чином не підтримує з нею зв`язок, матеріально не допомагає їй, аліменти не сплачує, на зв`язок із позивачкою та зі своєю дитиною також не виходить.

Дитина проживає та зареєстрована разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 002526 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.02.2023р., виданою адміністратором Правобережного відділу ЦНАП м. Дніпра (а.с. 21).

Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Україною 27 лютого 1991 року кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до приписів ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю - позивачем у справі, тому аліменти необхідно стягувати на її користь, а також що відповідач є працездатною особою, доказів, які б свідчили про наявність у відповідача інших утриманців, суду не надано.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2833 грн.

Таким чином, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде становити 1416,50 грн.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує потреби та інтереси дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку, а також вимоги ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в заявленому позивачем розмірі - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто у розмірі 1416,50 грн. щомісячно, з подальшою індексацією у відповідності до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180 - 184, 191 СК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч. 4 ст. 206, ст. 263-265, п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто у розмірі 1416,50 грн. (одна тисяча чотириста шістнадцять гривень п`ятдесят копійок), щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи стягнення з 29.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 16 червня 2023 року.

Суддя Наумова О.С.