Провадження № 2/161/3479/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі - Грень А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свій позов, враховуючи відповідь на відзив, обґрунтовує тим, що з 09.06.2012 року по 04.05.2023 року перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем.

У спільному подружньому житті у сторін народилась троє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує, що старша дочка ОСОБА_6 є дитиною з інвалідністю, потребує постійного догляду та реабілітаційних заходів, та певну частину часу проживає з батьком, тому питання про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_7 вона не ставить. Щодо дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , то відповідач не в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки. Зазначає, що відповідач живе за рахунок доходів отриманих від успішної підприємницької діяльності, а тому в змозі надати матеріальну допомогу на утримання дітей в більшому розмірі ніж надає на даний час, а саме 5000 грн. на місяць, оскільки, платежів в такому розмірі, не достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Добровільно домовитися про розмір аліментів їй не вдалося.

Крім того, вказує, що оскільки, перебуває у декретній відпустці по догляду за третьою дитиною, та не має можливості працювати в повній мірі, тому також потребує коштів на своє утримання.

Вважає, що для забезпечення належного рівня життя для фізичного, духовного, розумового, морального та соціального розвитку дітей, відповідач має сплачувати по 10000 грн. на кожну дитину та 10000 грн. на її утримання до досягнення меншою дитиною трьохрічного віку.

Також зазначає, що з травня 2023 року неодноразово зверталася до відповідача про сплату суми аліментів в розмірі по 10000 грн. на неї та дітей, що підтверджується особистим листуванням, що доводить, що вона вживала всіх можливих заходів для отримання аліментів, однак, відповідач не сплатив відповідної суми.

Таким чином, вважає, що оскільки, відповідач мав би сплачувати в місяць 30000 грн. в цілому на утримання двох дітей та її утримання, а сплатив за травень, червень 2023 року по 5000 грн., у липні - 7000 грн., то у нього виникла заборгованість за минулий час в розмірі 73000 грн.

З врахуванням вище викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі, в розмірі по 10000 грн. щомісячно до досягнення кожною дитиною повноліття, стягнути аліменти на її утримання у розмірі 10000 грн., до досягнення дитиною ОСОБА_5 трьохрічного ріку, стягнути на її користь аліменти за минулий час у загальному розмірі 73000 грн. та судові витрати по справі.

У відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив, відповідач вказує, що позов визнає частково, а саме погоджується сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в розмірі по 3500 грн. та на утримання колишньої дружини в розмірі 3000 грн.

Крім того, заперечує щодо обставин, наведених позивачем у позовній заяві, оскільки, він самостійно забезпечує старшу дочку ОСОБА_6 усім необхідним, речами, лікуванням, реабілітаціями, обладнанням для занять, навчанням в школі та усіх належним доглядом, в тому числі наймає няню, а тому дочка фактично постійно проживає разом з ним, що підтверджується відповідними доказами.

Також, зазначає, що є фізичною особою-підприємцем, перебуває на спрощеній формі оподаткування, є платником єдиного податку ІІ групи, значних доходів, про які вказує позивач не отримує, несе витрати на оренду житла, сплати кредиту за придбану квартиру, лікування, реабілітацію та розвиток дочки ОСОБА_6 , їжу, одяг для неї, послуги няні та добровільного утримання двох інших спільних дітей з позивачем.

Щодо стягнення аліментів за минулий час в розмірі 73000 грн., то вказує, що між ним та позивачем не було погоджено будь-якої суми аліментів, які б він мав сплачувати, відсутні, з цього приводу, будь-які укладені договори чи судові рішення, а тому обов`язку до сплати аліментів в такій сумі, які визначила позивач у нього не було та він сплачував аліменти в міру своїх можливостей.

Ухвалою суду від 24 серпня 2023 року вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

В дане судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Просить позовні вимоги задовольнити. В попередніх судових засіданнях позивач суду підтвердила, що дочка ОСОБА_6 проживає з відповідачем та те, що він надає кошти на утримання дітей та їхній відпочинок. Також вказала, що отримує власний дохід в розмірі 8000-10000 грн.

Представник відповідача в дане судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги визнає частково. В попередніх судових засіданнях представник відповідача суду пояснив, що орієнтовний дохід ОСОБА_2 в місяць становить 50000 грн., однак, наразі орендує житло, в якому проживає разом з дочкою ОСОБА_6 , сплачує кредит за придбану квартиру та витрачає кошти на реабілітацію та забезпечення умов життя дочці, тому сплачувати аліменти в розмірі 30000 грн. немає можливості.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.05.2023 року шлюб між сторонами розірвано.

У спільному подружньому житті у сторін народилось троє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13-15).

Судом також встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітні діти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проживають разом з матір`ю позивачкою ОСОБА_1 та перебувають на її частковому утриманні. Відповідач, хоча і надає матеріальну допомогу, але на думку позивача, не в достатній мірі для повного забезпечення нормальних життєвих потреб дитини. Неповнолітня дитина з інвалідністю ОСОБА_12 в більшій частині проживає разом з батьком відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно д ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Із матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач являється фізичною особою-підприємцем та отримує доходи від своєї діяльності (а.с. 156, 167-169).

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та дітей. Зокрема, із наданих відповідачем квитанцій про перерахунок коштів позивачу вбачається, що за період з квітня 2023 року по вересень 2023 року, ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_1 48000 грн. (а.с. 150-155).

Крім того, як вбачається із квитанцій наданих відповідачем, він несе значні витрати на реабілітацію спільної дитини з позивачем, купує ліки та оплачує лабораторні дослідження іншим дітям, оплачує послуги няні для ОСОБА_7 (а.с. 115-119, 121-129, 136-137).

Відтак, суд вважає, що відповідач бере активну участь у фінансовому утриманні дітей.

Водночас, доводи відповідача щодо витрачання усіх щомісячних доходів на утримання дочки та інших дітей, суд вважає безпідставними, оскільки, із частини доданих квитанцій, не можливо встановити призначення платежу та отримувача таких коштів (а.с. 120, 130-135, 139, 142-143).

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, суд вважає, що ОСОБА_2 спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в розмірі по 4500 грн. і така сума буде достатньою для забезпечення нормальних життєвий умов малолітніх дітей.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача в обґрунтування розміру аліментів в розмірі по 10000 грн. на кожну дитину, у зв`язку з високими заробітками відповідача, оскільки, обов`язок про утриманню дітей в рівній мірі покладається як на батька так і на матір.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 4500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення кожною дитиною повноліття, а тому позов в цій частині слід задовольнити частково.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, право на аліменти дружина з дитиною до 3-х років має незалежно від того, чи працює вона, і яке у неї матеріальне становище. Проте, при встановленні суми аліментів, що сплачуватиметься, враховується матеріальне становище чоловіка або дружини, що дозволятиме виділяти з його або її доходів певну суму на такі витрати.

Згідно ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати допомогу колишній дружині в сумі 3000 грн., які підлягають стягненню до досягнення молодшою дитиною трирічного віку.

При цьому, позивачем не доведено наявності обов`язку у відповідача щодо сплати їй аліментів в розмірі 10000 грн. щомісячно, з врахуванням того, що вона не позбавлена фізичної можливості для вжиття заходів щодо фінансового забезпечення себе самостійно.

Вимога позивача про стягнення аліментів за минулий час, а саме з травня 2023 року по липень 2023 року в розмірі 73000 грн. не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Стаття 194 Сімейного кодексу України передбачає можливість призначення аліментів за минулий час.

Така можливість стягнути аліменти за минулий період є виключенням із загального правила і доступна якщо раніше аліменти не стягувалися; позивач доведе що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, а відповідач ухилявся від надання допомоги на утримання дитини.

Однак, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами, що сторони домовились, що відповідач має обов`язок сплачувати аліменти на утримання дітей та її утримання в розмірі по 10000 грн. щомісячно, і такий обов`язок не був виконаний ОСОБА_2 .

Позивачем також не було спростовано факт надання відповідачем допомоги в грошовій формі, тобто добровільного виконання відповідачем свого обов`язку по утриманню дітей.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме, слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі, в розмірі по 4500 грн. щомісячно до досягнення кожною дитиною повноліття та стягувати аліменти на її утримання у розмірі 3000 грн., до досягнення дитиною ОСОБА_5 трирічного ріку.

Крім того, з урахуванням положень ст.ст. 133-141 ЦПК України суд приймає рішення про розподіл судових витрат між сторонами.

Зокрема, з врахуванням співмірності виконаних адвокатами робіт із складністю справи; часу, витраченого адвокатами на виконання робіт; обсягу виконаних робіт; інших обставини, що мають значення для вирішення даного питання, зокрема, виходячи з заявленого позивачем розміру аліментів та задоволеної частини позову, а також визнаної частини позовних вимог відповідачем, та подання вмотивованого клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, розмір витрат на правову допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 5000 грн.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 28, 77, 81, 263-265, 280-284, 288, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 77, 180-184, 191, 194 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 - аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 серпня 2023 року.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 - аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 серпня 2023 року.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 - аліменти на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 трирічного віку, починаючи з 09 серпня 2023 року.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 - 5000 (п`ять тисяч) грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення в повному обсязі складено 20 грудня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк