Провадження № 2/752/1272/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 листопада 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

у червні 2021 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Ковалевську Д.С. звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з останньої вартість матеріального збитку в розмірі 268 030,29 грн., витрати на проведення оцінки в розмірі 2 700,00 грн., витрати на евакуацію у розмірі 2 440,00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 16.12.2020 року в м. Києві на вул. Заболотного з вини відповідача ОСОБА_2 - водія автомобіля Opel Vectra номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження належний йому автомобіль Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/5401/21 від 24.03.2021 року ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 182160466.

ТДВ «СК «Кредо» виплатила страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за шкоду, завдану автомобілю Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яке мало місце 16.12.2020 року, в розмірі 130 000,00 грн.

З метою визначення розміру матеріальної шкоди, яка була йому заподіяна у зв`язку із пошкодженням автомобіля Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 , він звернувся до ТОВ «Клевер Експерт» та було укладено договір про проведення оцінки (за послуги проведення оцінки та складання Звіту № 216/05-21 він сплатив 2 700, 00 грн.).

На виконання зазначеного договору ТОВ «Клевер Експерт» 07.05.2021 року складено «Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 216/05-21, згідно якого розмір вартості відновлювального ремонту становить 768 550,27 грн., а ринкова вартість ТЗ становить 630 022,67 грн.

Вважав, що в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» автомобіль Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 є фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим, тому відповідно до п. 2 ст. 30 Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З зазначених підстав, ТОВ «Клевер Експерт» 07.05.2021 року було складено Звіт № 216/05-21/1 про оцінку транспортного засобу. Відповідно до зазначеного звіту ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 після ДТП складає 231 992,38 грн.

Тому, вважав, що ОСОБА_2 йому як власнику автомобіля Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 повинно бути відшкодовано матеріальний збиток у розмірі 398 030,29 грн., що відповідає різниці між вартістю ТЗ до ДТП - 630 022,67 грн. та вартістю ТЗ після ДТП - 231 992,38 грн. відповідно до результатів Звітів № 216/05-21 та № 216/05-21/1.

Крім того, вказав, що в результаті ДТП, що трапилась 16.12.2020 року, він 16.12.2020 року звернувся до послуг ФОП « ОСОБА_3 » з метою евакуації пошкодженого ТЗ Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 з місця дорожньо-транспортної пригоди, що сталась по вул. Академіка Заболотного, до місця зберігання, що підтверджується Актом виконаних робіт від 16.12.2020 року, за що сплатив грошові кошти на евакуацію у розмірі 1 140,00 грн. Додатково з метою евакуації ТЗ Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 до місця здійснення огляду ТЗ та визначення матеріального збитку, він знову звернувся до ФОП « ОСОБА_3 » та витратив кошти у розмірі 1 300,00 грн., які також вважає, повинні бути стягнуті з ОСОБА_2 .

Окрім того, зазначив, що зазнав моральної шкоди, оскільки він зазнав моральних страждань, зокрема, внаслідок фізичного болю та страждань, завданих йому внаслідок вказаної ДТП, зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодженням майна, яку оцінює у 5 000,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.06.2021 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін на 11.11.2021 року (а.с. 54-55).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2021 року судовий розгляд відкладено на 10.02.2022 року (а.с. 119).

10.02.2022 року справ не розглядалась, розгляд призначено на 24.05.2022 року (а.с. 123).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.05.2022 року постановлено проведення подальшого розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.10.2022 року (а.с. 126-127).

05.10.2022 року справ не розглядалась, розгляд призначено на 30.01.2023 року (а.с. 135).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено судовий розгляд на 25.05.2023 року (а.с. 150).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.05.2023 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Ковалевської Д.С. про призначення судової автотоварознавчої експертизи, призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення експерта поставлено такі питання:

- Яка ринкова вартість ТЗ «Mercedes Benz» д/н НОМЕР_2 до ДТП 16.12.2020 року?

- Яка вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобілю «Mercedes Benz» д/н НОМЕР_2 станом на день ДТП 16.12.2020 року?

- Яка ринкова вартість ТЗ «Mercedes Benz» д/н НОМЕР_2 після ДТП 16.12.2020 року (в разі якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість ТЗ)?; провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи (а.с. 155-157).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2023 року поновлено провадження по справі та призначено судове засідання на 15.11.2023 року (а.с. 195).

21.09.2021 року до суду від представника відповідача - адвоката Озерана О.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивач, обґрунтовуючи свою вимогу про стягнення 268 030, 29 грн. керується Звітами про оцінку від 07.05.2021 року № 216/05-21 та № 216/05-21/1, які в розумінні зі ст. ст. 76-69 ЦПК України, не можуть слугувати як докази з огляду на їх неналежність, недопустимість та недостовірність, стороною позивача свідомо викривлено положення Методики, а саме пункту 8.2., що призводить до помилкових тверджень про знищення ТЗ, в розумінні ч. 2 ст. 30 ЗУ про ОСЦПВВНТЗ, що як наслідок породжує хибні вимоги про стягнення різниці між вартістю ТЗ до ДТП, після ДТП та суми страхової виплати. Крім того, вважає, що позивачем не надано жодних коментарів, заперечень з приводу того, що йому вже було попередньо вірно та об`єктивно пораховано страховиком вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, яка становить 142 041, 83 грн., у зв`язку з чим постає питання про мотиви подання даної позовної заяви, яке ставить під сумнів наявність порушеного права позивача. Також, позивачем не доведено причинний зв`язок між цими діями відповідача та спричиненою моральною шкодою, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню(а.с. 60-71).

25.10.2021 року від представника позивача - адвоката Ковалевської Д.С. надійшла відповідь на відзив, у якій остання заперечила проти доводів сторони відповідач, вважає їх безпідставним та недоведеними. Посилаючись на те, що відповідачем не спростовані звіти про оцінку від 07.05.2021 року № 216/05-21 та № 216/05-21/1 та неналежність розрахунків страховика, а тому просила позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 105-107).

Позивач в судове засідання не з`явився, представником останнього - адвокатом Ковалевською Д.С. подана заява про розгляд справи за їх відсутності та проханням задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, яка в установленому порядку повідомлялась про датку, час та місце судового розгляду, в судове засідання не звилась, від представника останньої - адвоката Озерана О.С. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому процесі та зазначенням того, що відповідач заперечує проти закриття підготовчого провадження.

За змістом ст. ст. 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. ч. 1, п.п. 1-2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Разом з тим, відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06.09.2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Як зазначено вище, відповідач до суду не з`явилась, з матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів останньої здійснюється адвокатами АО «Літігейшн Груп» (а.с. 96-103, 147-148).

Згідно ч. ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Підстави і порядок припинення представництва за довіреністю визначаються Цивільним кодексом України. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви. У разі припинення повноважень представника на здійснення представництва особи у справі представник не може бути у цій самій справі представником іншої сторони, третьої особи на іншій стороні або третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору.

Принципи цивільного процесу, змагальність та диспозитивність надають кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Неявка відповідача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

За ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах, зокрема, змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст. 13, 44 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно.

Ураховуючи вищевикладене та розумність строків розгляду справи, суд, зважаючи на тривалий час перебування справи на розгляді в суді, на наявність у відповідача інших представників, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2020 року в м. Києві на вул. Заболотного з вини відповідача ОСОБА_2 - водія автомобіля Opel Vectra номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження належний йому автомобіль Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/5401/21 від 24.03.2021 року ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 10).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, в силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України наявність винних дій ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 16.12.2020 року, є доведеною, та не підлягає доказуванню.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 182160466 (а.с. 11).

ТДВ «СК «Кредо» виплатила страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за шкоду, завдану автомобілю Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яке мало місце 16.12.2020 року, в розмірі 130 000,00 грн. (а.с. 12).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2014 року.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно вказаного Закону є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. ст. 3, 5 Закону).

Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону).

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (ст. 12 Закону).

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, відшкодування шкоди винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності.

Як встановлено та не заперечується сторонами, на момент ДТП автомобіль був забезпечений ТОВ «СК «Кредо» згідно полісу № 182160466 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, 130 000,00 грн.

Судом встановлено, що не заперечно сторонами та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «СК «Кредо» ДТП, що мала місце 16.12.202 року, було визнано страховим випадком та 30.04.2021 року було виплачено страхове відшкодування в розмірі 130 000,00 грн. (а.с. 12).

Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, в основу проведеного розрахунку страховою компанією було покладено звіт № 1978049/01/21 про оцінку колісного транспортного засобу (КТЗ) від 18.01.2021 року (дата оцінки: 16.12.2020 року), складеного СОД ОСОБА_4 на замовлення страхової компанії, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без урахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали становить 142 041,43 грн. (а.с. 80-95).

Отже, за заявою позивача про виплату страхового відшкодування, страхова компанія за наслідками настання страхового випадку виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн. в межах ліміту відповідальності як вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без урахування ПДВ 20%. Із зазначеним розміром страхового відшкодування позивач погодився, розмір виплаченого йому страхового відшкодування не оспорював, так само як і підстави для розрахунку страхового відшкодування.

При цьому, звертаючись до суду, позивач посилався на те, що його автомобіль є фізично знищеним та на Звіти про оцінку від 07.05.2021 року № 216/05-21 та № 216/05-21/1, що складені ТОВ «Клевер Експерт» на його замовлення після виплати страхового відшкодування, згідно яких розмір вартості відновлювального ремонту ТЗ становить 768 550,27 грн., ринкова вартість ТЗ становить 630 022,67 грн., а ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 після ДТП складає 231 992,38 грн.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`визначено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України від 05.07.2012 року № 5090-VІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який набрав чинності 05.02.2013 року, дост. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`були внесені зміни, які полягали, зокрема в тому, що із вказаної статті виключено пункт 30.3, яким передбачалося, що якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, а право на залишки транспортного засобу отримує страховик.

Відповідно дост. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`в чинній редакції транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, для визнання автомобіля фізично знищеним згода власника транспортного засобу фактично не потрібна, оскільки вказівку на це вилучено із вказаної статті Закону, а п. 30.3 - взагалі виключено, а якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Разом з тим, судом критично оцінюється твердження позивача про фізичне знищення його транспортного засобу з огляду на його не доведення доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Як зазначалось, при проведенні розрахунку розміру страхового відшкодування страховою компанією було використано звіт № 1978049/01/21 про оцінку колісного транспортного засобу (КТЗ) від 18.01.2021 року (дата оцінки: 16.12.2020 року), складеного СОД ОСОБА_4 на замовлення страхової компанії, з якого не вбачається, що автомобіль позивача є фізично знищеним. Позивач підстави для розрахунку страхового відшкодування не оскаржував.

Так само, таких висновків не містить й поданий позивачем Звіт про оцінку від 07.05.2021 року № 216/05-21, що складений ТОВ «Клевер Експерт» на його замовлення.

Згідно висновку експерта від 25.08.2023 року № СЕ-19/111-23/35926-АВ, складеного судовим експертом КНДЕКЦ Любименком О.О. на виконання ухвали суду від 25.05.2023 року, ринкова вартість транспортного засобу «Mercedes Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2 , до ДТП16.12.2020 року, складала 749 546,20 грн.; вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобілю «Mercedes Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 428 704,87 грн.; ринкова вартість транспортного засобу «Mercedes Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП 16.12.2020 року не розраховувалась, оскільки вартість відновлювального ремонту не перевищила ринкову вартість (а.с. 161-193).

За змістом ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 110 ЦПК України).

Оцінюючи висновок експерта від 25.08.2023 року №СЕ-19/111-23/35926-АВ, суд вважає, що зазначений висновок містить відповіді на порушені питання, які є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи, даний висновок складений судовим експертом Любименком О.О., який є судовим експертом сектору автотоварознавчих досліджень лабораторії товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності, має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової автотоварознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» (свідоцтво від 20.06.2023 року № 19188), стаж експертної роботи з 2023 року.

У висновку зазначено, що експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Тому, висновок експерта від 25.08.2023 року №СЕ-19/111-23/35926-АВ приймається судом як належний та допустимий доказ.

Сторонами не спростовано висновки судової експертизи належними та допустимими доказами.

Таким чином, судом береться до уваги вартість матеріального збитку, визначена у висновку експерта висновок експерта від 25.08.2023 року №СЕ-19/111-23/35926-АВ, у зв`язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто в даному випадку 428 704,87 грн. - 130 000,00 грн. (відшкодування, здійснене страховиком винуватця ДТП), що дорівнює 298 704,87 грн. й відповідатиме фактичному розміру завданої шкоди при ДТП.

Разом з тим, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, суд надходить до висновку про задоволення позовних вимог в розмірі 268 030,29 грн., які заявлені позивачем. Тому, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо стягнення витрат на послуги з евакуації транспортного засобу.

Звертаючись до суду, позивач вказав, що в результаті ДТП, що трапилась 16.12.2020 року, він 16.12.2020 року звернувся до послуг ФОП « ОСОБА_3 » з метою евакуації пошкодженого ТЗ Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 з місця дорожньо-транспортної пригоди, що сталась по вул. Академіка Заболотного, до місця зберігання, що підтверджується Актом виконаних робіт від 16.12.2020 року, за що сплатив грошові кошти на евакуацію у розмірі 1 140,00 грн. Додатково з метою евакуації ТЗ Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 до місця здійснення огляду ТЗ та визначення матеріального збитку, він знову звернувся до ФОП « ОСОБА_3 » та витратив кошти у розмірі 1 300,00 грн., які також вважає, повинні бути стягнуті з ОСОБА_2 (а.с. 40-49).

Відповідно до ст. 29 Закону України № 1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,зевакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права. Тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

З урахуванням наведеного, враховуючи обставини справи, суд надходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 2 440,00 грн. коштів, сплачених останнім за послуги евакуатора.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

За загальним правилом, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час визначення підстав для стягнення моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для ви рішення спору.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач обґрунтовує моральну шкоду тим, що він зазнав моральних страждань, зокрема, внаслідок фізичного болю та страждань, завданих йому внаслідок вказаної ДТП, зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодженням майна.

Виходячи з положень ст. 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 вказаної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілої спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вказаний висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 638/8636/17-ц.

Участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому суд, виходячи з засад розумності та справедливості, а також обставин справи та наслідків, що наступили для позивача, який зазнав моральних страждань та втрат немайнового характеру, надходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн. також знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення.

Щодо стягнення витрати на проведення оцінки в розмірі 2 700,00 грн.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення ч. 6 ст. 139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів..

Таким чином ЦПК України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення звітів про оцінку від 07.05.2021 року № 216/05-21 та № 216/05-21/1 відбулося за ініціативою позивача до звернення до суду з позовом, й останні не покладені в основу судового рішення, то суд надходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу 2 700,00 грн.

В той же час, на задоволення клопотання сторони позивача ухвалою суду від 25.05.2023 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на виконання якої було судовим експертом КНДЕКЦ Любименком О.О. складено висновок експерта від 25.08.2023 року №СЕ-19/111-23/35926-АВ, який покладений в основу судового рішення, за проведення експертизи позивачем сплачено 9 177,60 грн., які підлягають стягненню на його користь.

Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12-13, 77-81, 141, 211, 228, 235, 258-259, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість матеріального збитку у розмірі 268 030,29 грн. (двісті шістдесят вісім тисяч тридцять гривень 29 копійок), витрати на евакуацію у розмірі 2440,00 грн. (дві тисячі чотириста сорок гривень 00 копійок), у відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок), витрати на проведення судової експертизи у розмірі 9 177,60 грн. (дев`ять тисяч сто сімдесят сім гривень 60 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 781,70 грн. (дві тисячі сімсот вісімдесят одна гривня 70 копійок).

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Хоменко