1Справа № 335/9670/23 2/335/3429/2023
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2023 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Соболєвої І.П., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини з інвалідністю,
У жовтні 2023 р. позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини з інвалідністю.
Позов мотивований тим, що позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_2 . Від спільного життя мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживає разом із позивачем.
Починаючи з народження дитини відповідач матеріальну допомогу на догляд за дитиною не надав, дитина перебуває на постійному її утриманні.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2019 року у справі № 335/15412/18 з ОСОБА_2 стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.12.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з цим, син ОСОБА_5 страждає на хронічне захворювання.

02.02.2022 згідно з медичним висновком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний дитиною-інвалідом. Строк дії висновку до набуття повноліття тобто до 2028.

Позивач самостійно здійснює всі витрати: на медичні обстеження, серед яких УЗІ та ЕКГ щонайменше раз 6 на місяць, каріотипування (генетичне дослідження), на послуги з медичної корекції зору, на оплату послуг з медичної реабілітації.

На протязі 2022-2023 р.р. позивачем особисто понесено витрати лише на надання сину медичних послуг у розмірі 64365 грн. (сума обрахована на підставі рахунків і чеків, копії яких додано до позовної заяви).

Витрати на лікування і реабілітацію є настільки значними, що змушують позивача порушити питання про компенсацію хоча б половини з них.

Посилаючись на викладене, вимоги ст. 141, 180, 181, 185 СК України, закон України «Про охорону дитинства», позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 77041,00 грн. Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2023, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

24.11.2023 на адресу суду засобами поштового зв`язку від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_2 вказує, що є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплачує на сина за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2019 (цивільна справа № 335/15412/18) аліменти у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.12.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти ним на сьогоднішній день сплачуються регулярно, заборгованості за аліментами не має. Також, за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2020 він сплачує аліменти на утримання матері, з якою проживає дитина з інвалідністю (справа № 335/6582/2010, у розмірі 1200,00 грн. щомісячно починаючи з 05.08.2020 та протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування ним. Також мати сина отримує щомісячну державну соціальну допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю на дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначену Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (даний факт встановлений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2021, цивільна справа № 335/10319/20. Сума, яку отримує ОСОБА_1 становить приблизно 10000,00 гр. щомісячно з врахуванням його виплат та виплат від держави. Отже, відповідач вважає, що цих коштів цілком достатньо, враховуючи й той факт, що мати також повинна утримувати дитину, для задоволення потреб дитини. Також, він на сьогоднішній день ніде офіційно не працює, що підтверджено відповідними документами, ніякого доходу за останні 2 роки протягом воєнного стану не отримував. Аліменти допомагають сплачувати його дружина та його донька, які працюють отримують дохід.

Звертає увагу суду на те, що позивачка не повідомляла його, що син потребує коштів на лікування, про вказане він дізнався лише із позовної заяви. Будь-яких доказів щодо здійснення заходів досудового врегулювання спору до позову не надано. Позивачка не повідомляла його про це будь-яким способом. Також, в позовній заяві визначає ціну позову у розмірі 50 відсотків витраченої суми, тобто 32182,50. В прохальній частині позову позивачка просить стягнути з нього зовсім іншу суму у розмірі 77041,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, вважає, що суд повинен врахувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати. Отже, враховуючи те, що більшість квитанцій наданих позивачкою в якості доказу як сплата коштів на лікування, взагалі не мають ніякого підтвердження обов`язкового лікування дитини на платній основі. В квитанціях зазначено: реабілітаційна послуга: програма інтесив, масаж ніг, мультисенсорна терапія, логопед та інші, в багатьох квитанціях взагалі відсутній рахунок, на який сплачувалися кошти та назва установ.

Як відомо відповідачу, ОСОБА_6 відвідує комунальний заклад «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1» та у закладі займається з логопедом, відвідує масаж, у закладі є транс парафінолікування, фізпроцедури, заняття з практичним психологом, корекційні заняття та лікувальна фізична культура, тобто всі необхідні заходи для проходження реабілітації можливо отримати у вказаному закладі на безоплатній основі (даний факт встановлений у судовому порядку, про що надано суду копію постанови Запорізького апеляційного суду від 20.05.2020.

Вважає, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними медичними документами, належними висновками лікарів тощо, необхідності проведення саме такого лікування (процедур) на платній основі, яких позивач до позовної заяви відповідних документів не надала, у зв`язку з чим, просить у позові ОСОБА_1 відмовити.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов такого висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 яке видане 09.06.2010 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач по справі.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2019 (цивільна справа № 335/15412/18) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_7 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 25.03.2019.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2020 (цивільна справа № 335/10231/19) позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 8573 гривні 50 копійок. Стягнуто з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 20.05.2020, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2020 у вищезазначеній справі залишено без змін.

На даний час син сторін ОСОБА_6 проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі, і знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо і сплачує аліменти за вищезазначеним рішенням суду, не має заборгованості зі сплати аліментів що не заперечується позивачем та підтверджується запереченням відповідача на позовну заяву.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2020 (цивільна справа № 335/6582/20) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, з якою проживає дитина інвалід задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, у розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи з 05.08.2020 року та протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікування ним. Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 1400 грн. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Також, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2021 (цивільна справа № 335/10319/20) в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення грошових коштів, було відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 11.11.2021, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2021 у вищезазначеній справі залишено без змін.

Згідно ч. 4 і 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно з медичним висновком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний дитиною з інвалідністю. Строк дії висновку до набуття повноліття тобто до 2028 року.

Звертаючись до суду із вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину, позивачка просить стягнути з відповідача додаткові витрати, пов`язані з хворобою дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України, до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналізуючи положення ст. 185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких основних обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Верховний Суд України звернув увагу, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні врахувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі (Постанова Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17).

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У якості доказів понесених витрат на лікування дитини, позивачем надано індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда № 217 від 03.02.2022, оплата медичних ліків від 04.02.2022, рахунки на оплату реабілітаційних послуг, сплату окулярів, товарні чеки медичного центру «Tensegrity» (згідно додатку) до позову на загальну суму 64365,00 грн.

Вказані докази не викликають у суду жодного сумніву та підтверджують той факт, що дитина дійсно хворіє та потребує постійної допомоги та витрат на лікування. Також підтверджується, що позивач понесла додаткові витрати, пов`язані з хворобою дитини.

Проте в матеріалах позову відсутні докази, які б підтверджували суму витрат на лікування сина позивачці понад вищезазначеної суми, а саме у розмірі, як вона вказує 77041 грн.

Відтак, проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку про доведеність позивачем належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами своїх вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини на суму 64365,00 грн.

При цьому суд звертає увагу й на те, що суду не надано доказів того, що відповідач не має змоги самостійно працювати та отримувати додатковий дохід. Відповідач є працездатним, доказів щодо непрацездатності суду не надав, хоча мав для цього час, а тому може і зобов`язаний надавати допомогу на утримання дитини, так як доказів про своє скрутне матеріальне становище суду теж не надав.

Крім того, позивачкою не зазначено саме в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у таких додаткових витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Отже аналізуючи надані суду докази у їхній сукупності, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, а саме вимоги ст. 141 СК України, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Також суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»).

Відповідно до частини першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме потребою в медичних послугах, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості додаткових витрат.

Відповідачем всупереч обов`язку доказування не наведено наявності істотних обставин, які б виключали його обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину або впливали на зменшення його частки участі у таких витратах.

Тому підсумовуючи викладене суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути частину витрат за надання медичних послуг ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 64365,00/2=32182,50, в іншій частині позову слід відмовити.

Таким чином, суд вважає, що стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в сумі 32182,50 грн. буде об`єктивним і справедливим, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини з інвалідністю підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд на підставі ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 12, 13, 14, 81, 82, 137, 141, 258, 259, 263, 265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 32 182 (тридцять дві тисячі сто вісімдесят дві) грн. 50 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмирі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено в повному обсязі 11 грудня 2023 р.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя І.П. Соболєва