Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1146/20
Провадження № 2-ві/382/4/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі головуючого судді Нарольського М. М., за участю секретаря Мельницької Б. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотарус Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В., про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації, визнання права власності на частку земельної ділянки та виділення в натурі частки земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Яготинського районного суду Київської області Кисіль Олесі Анатоліївни перебуває цивільна справа № 382/1146/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотарус Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В., про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації, визнання права власності на частку земельної ділянки та виділення в натурі частки земельної ділянки.

До суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Кисіль О.А. з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Ухвалою від 21.12.2023 року заяву про відвід визнано необґрунтованою иа разом з даною ухвалою судді передано до канцелярії Яготинського районного суду Київської області на автоматизований розподіл для визначення іншого судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, який вирішить питання про відвід судді. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява про відвід 22.12.2023 передана до провадження судді Нарольського М. М.

Із заяви про відвід та ухвали від 21.12.2023 року вбачається, що подана заява про відвід мотивована тим, що суддя Кисіль О.А. не може брати участь у розгляді даної цивільної справи і підлягає відводу, оскільки вона постановила ухвалу про призначеня експертизи, яка не набрала законної сили та була направлена на виконання експерту, а 29.08.2022 року стороною відповідача було подано апеляційну скаргу на цю ухвалу. 02.09.2022 року поштою направлено відвід експерту, а також 06.09.2022 року відвід надійшов до суду. При цьому, суддею Кисіль О.А. не було здійснено заходів щодо повернення справи від експерта та судом не повідомлено, що даному експерту заявлено відвід. Проте даним експертом було проведено експертизу. Вважає, що дана бездіяльність судді Кисіль О.А. викликає сумніви в її неупередженості або об`єктивності судді. До суду електронною поштою від імені сторони відповідача надійшло клопотання, яке не містить (не підписано) ЕЦП.

Положення ч. 8 ст. 40 ЦПК України передбачають, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву про відвід судді, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві" повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Крім наведених об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо ("П`єрсак проти Бельгії"); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант ("Прокол проти Люксембургу "); наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі ("Дактарас проти Литви"); участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення ("Макгоннелл проти Сполученого Королівства") тощо. Так, у справі "Деміколі проти Мальти" було визнано порушення об`єктивного критерію неупередженості суду, адже до складу Палати представників Мальти, яка розглядала справу заявника, входили два члени, що раніше піддавалися критиці у статті заявника, яка мала відношення до справи, а тому фактично мали особисту заінтересованість у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлений відповідачем відвід у справі не підлягає задоволенню оскільки доводи заявника не свідчать, що існують обставини, які достовірно б вказували на упередженість та необ`єктивність судді Кисіль О. А. З наведених доводів не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді. Обставин, які б свідчили про упередженість судді, якому заявлено відвід, стосовно певної сторони, необ`єктивне ставлення до сторін у справі, заявник не навів, а суд не встановив. Крім цього, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Крім цього, заява містить посилання на обставини 2022 року, що не узгоджується із положеннями ч. 3 ст. 39 ЦПК України.

За таких обставин із заяви про відвід не вбачається мотивованих підстав для відводу судді та наявності сумнівів у її неупередженості або об`єктивності, а тому суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 36, 39, 40, 260, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кисіль О. А. у справі № 382/1146/20 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Нарольський