Провадження № 2/761/2523/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Марінченко Л.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. 09 вересня 2020 р. між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір позики. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 надав відповідачу безпроцентну позику у розмірі 94 600 грн. 00 коп., строком до 09.03.2021 року, що підтверджується розпискою та договором позики. З моменту передачі коштів по день звернення до суду із позовом, відповідач позику не повернув. У зв`язку, з невиконанням умов договору позики відповідачем підлягають стягнення на користь позивача заборгованість у розмірі 94 600 грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000 грн. 00 коп. та судові витрати за подіння позову у розмірі 946 грн. 00 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 04 жовтня 2022 року відповідно до ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засіданні не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. З матеріалів справи зазначено розглянути справу за його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, 09 вересня 2020 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошей.

Відповідно до умов договору, ОСОБА_1 надав відповідачу позику у розмірі 47 300 грн. 00 коп., строком до 09.03.2021 року, що підтверджується розпискою та договором позики. Згідно умов позики п.7 за простроченням Договору позичальник згідно з п.8 цього договору не поверне позикодавцю позику у встановлений строк, останній має право стягнути заборгованість за позикою та неустойку у примусовому порядку.

п.8 Договору позики від 09 вересня 2020 року передбачено у разі позичальник своєчасно не поверне суму позики (та/або її частину) у встановлений строк , позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням штрафу та пені. У разі прострочення повернення позики, тобто повернення позики з порушенням строків встановлених у графіку визначеному в п. 3.2. цього договору, складає меньше 10 днів то сума штрафу дорівнює 200 грн. за кожен день прострочення; в разі якщо прострочення повернення позики, тобто повернення позики з порушенням строків встановлених у графіку визначеному в п.3.2. цього договору, складає більше 10 днів, то сума штрафу дорівнює 400 грн. за кожень день прострочення; встановленого індексу інфляції за весь час прострочення; пеню у розмірі 10,00% від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, за кожен день прострочення та за кожне відповідне неналежне виконання умов цього договору, а також штраф у розмірі 5,00%від суми позики, зазначений у п.1. цього договроу , за кожне порушення строків сплати позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачем було долучено до матеріалів справи копію розписки та договір позики від 09.09.2020 р., тому суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено, в розумінні положень ЦК України, договір позики.

Статтею 1048 ЦК України передбачено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання, грошові кошти у термін до 09.03.2021 р. не повернув.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин та отримано доказів, які б свідчили про виконання відповідачем умов за договором позики, тому суд дійшов до висновку про задоволення вимоги про стягнення заборгованість у розмірі 47 300 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В свою чергу ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із наданого розрахунку вбачається, з 09.09.2020 р. по 07.06.2021 р. (271 днів) сума прострочення позики становить - 115 495 грн, як зазначено у позові позичальником зменшено суму нарахованої пені та штрафу встановив на рівні 47 300 грн. 00 коп., що також підлягає стягненню з відповідача.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги ту обставину, що під час розгляду справи не отримано доказів виконання умов договору позики від 09.09.2020 р. та з огляду на вимоги чинного законодавства України, які передбачають стягнення сум зазначених позивачем, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000 грн. 00 коп. на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України матеріали справи містять докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу.

За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

При поданні позовної заяви позивач наводив попередній (орієнтовний) розрахунок позовних вимог, отже позивачем дотримано вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Разом з ти, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19.

Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавалось.

Як свідчать матеріали справи, 01 березня 2021 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Непомнющим Олександром Миколайовичем укладено договір про надання правової допомоги предметом якого є надання клієнту правничої допомоги у цивільній справі №761/3820707/21.

Відповідно до Розділу 3 договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар за правову допомогу, у розмірі 28 000 на підставі виставленого акту розрахунку від 01 березня 2021 року до Договору про надання правової допомоги.

Як вбачається з попереднього розрахунку витрат позивачем на професійну правничу допомогу адвоката у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості становить 28 000 грн. 00 коп.

Так ОСОБА_1 долучив до заяви договір №б/н від 01 березня 2021 року, Акт розрахунку до договору №б/н від 01 березня 2021 року, які свідчать про сплату позивачем представнику гонорару у розмірі 28 000 грн. 00 коп.

Норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц та від 16.04.2020 по справі №727/4597/19.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги відсутність клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 таких витрат у розмірі 28000 грн. 00 грн.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,196,200,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст.ст. 525, 1046,1047,1048 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики в загальному розмірі 94 600 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000 грн. 00 коп

Стягнути ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 946 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: