Справа № 362/8292/23
Провадження 2-з/362/21/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2023 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Шмагун М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Обухівського району Київської області заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мотрука Романа Васильовича про забезпечення позову, що подана до пред`явлення до суду позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя, поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2023 р. представник ОСОБА_1 адвокат Мотрук Р.В. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, що подана до пред`явлення до суду позову, в якій просить забезпечити позов шляхом заборони відчуження квартири, загальною площею 34,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будинку, загальною площею 53,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , до набрання законної сили рішенням суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя, поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що приблизно влітку 2011 р. ОСОБА_1 почала зустрічатись з ОСОБА_2 . З 2013 р. вони почали проживати спільно однією сім`єю у цивільному шлюбі за адресою:

АДРЕСА_3 , де розпочали проводити ремонт та реконструкцію будинку за спільні сімейні кошти, в результаті чого станом квітень 2022 р. площа будинку була збільшена більше ніж в два рази. В лютому 2014 р. розпочали спільний сімейний бізнес, а саме: відкрили магазин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від спільного цивільного шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 .

29.01.2021 р. придбали за спільні сімейні кошти квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У квітні 2022 р. в зв`язку з різними поглядами на життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перестали спільно проживати однією сім`єю.

18.07.2023 р. ОСОБА_2 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, а саме визнати його батьком ОСОБА_3 (справа № 362/4371/23).

Станом на грудень 2023 р. ОСОБА_2 не бажає мирно розподілити спільно нажите майно, та не надає можливості ОСОБА_1 проживати та користуватись спільним майном.

Від спільних знайомих ОСОБА_1 стало відомо що ОСОБА_2 має намір продати спірне майно, задля унеможливлення його поділу.

З урахуванням предмету позову, а також того, що відчуження майна у разі задоволення позову про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя, поділ спільного майна подружжя, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, необхідно застосувати заходи забезпечення позову та, враховуючи співмірність та адекватність заходу забезпечення позову, баланс інтересів сторін задовольнити заяву та забезпечити позов шляхом заборони відчуження: квартиру загальною площею 34,9 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок загальною площею 53,9 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, пред`явлену до подання позову, дослідивши матеріали заяви, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.1, 2, 3 ч.1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви; одночасно з пред`явленням позову; після відкриття провадження у справі.

Згідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має намір в подальшому звернутися до суду з позовом, предметом, якого буде визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя, поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 р. у справі № 922/4587/13 та від 17.10.2018 р. у справі №183/5864/17-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 р. у справі №914/1570/20 вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Як на підставу обґрунтування заяви про забезпечення позову, сторона позивача посилається на те, що станом на грудень 2023 р. ОСОБА_2 не бажає мирно розподілити спільно нажите майно, та не надає можливості ОСОБА_1 проживати та користуватись спільним майном. Від спільних знайомих ОСОБА_1 стало відомо що ОСОБА_2 має намір продати спірне майно, задля унеможливлення його поділу, однак в заяві не зазначено, яким чином це може унеможливить реалізацію позивачем права у випадку задоволення позовних вимог та яким чином унеможливить ефективний захист прав позивача, та доказів, що дійсно відповідач не бажає мирно розподілити спільно нажите майно та те, що має намір продати спірне майно, задля унеможливлення його поділу стороною позивача на підтвердження таких тверджень, до суду не надано.

Таким чином, доводи заявника про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому є лише припущеннями.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 р. (справа № 826/8556/17), від 25.04.2019 р. (справа № 826/10936/18).

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи викладене те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується на припущеннях заявника і при цьому нею не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК України в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість або підготовчі дії здійснення демонтажу, руйнуванню майна, окремих конструктивних елементів нерухомого майна (вікна, двері) в будинку, не зазначено в заяві ціни позову щодо визначення співмірності заходу забезпечення позову, а також заявник не визначає, як спосіб захисту усунення перешкод у користуванні спільним майном, суд вважає необґрунтованими доводи заявника про необхідність забезпечення позову, оскільки відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, заявлений заявником, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він в подальшому бажає звернутися, та що такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, позивачем в заяві не зазначено щодо застосування зустрічного забезпечення відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України.

Відхиляючи заяву заявника про вжиття заходів забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 76-78, 149-159, 247, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мотрука Романа Васильовича про забезпечення позову, що подана до пред`явлення до суду позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя, поділ спільного майна подружжя,- відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.М.Кравченко