ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/1024/21 Номер провадження 22-ц/814/3479/23Головуючий у 1-й інстанції Гришко О.Я. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Сальної Н.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Орленка Р.Е.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 23 березня 2023 року в об`єднаній справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання транспортного засобу спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,

та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ

УСТАНОВИВ:

коротко змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

03.12.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання транспортного засобу спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

Вказувала, що в період перебування у шлюбних відносинах із ОСОБА_2 спільними зусиллями та за кошти сімейного бюджету у 2018 році ними було придбано транспортні засоби:

-спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е марки DAF модель XF 95.430, днз НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_2 ;

-спеціалізований напівпричіп самоскид - Е, марки SCНMITZ модель SKI 24, днз НОМЕР_3 , 2006 року випуску, номер шасі: НОМЕР_4 , які для зручності були зареєстровані на ОСОБА_2 .

Вважає, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя та вона має право на 1/2 його частину та просила суд визнати вказані спеціалізований вантажний сідловий тягач та спеціалізований напівпричіп самоскид об`єктами спільної сумісної власності подружжя, встановивши частки співвласників рівними, тобто по 1/2 частині за кожним.

04.07.2022 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

Вказував, що в період перебування у шлюбних відносинах із ОСОБА_1 спільними зусиллями та коштами сімейного бюджету ними було придбано наступне майно:

- загальний легковий автомобіль модель NIVA марки CHEVROLET, придбаний 10.07.2019 та зареєстрований на нього;

- спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е марки DAF, модель XF 95.430, днз НОМЕР_1 , та зареєстрований на нього;

- загальний легкий - загальний універсал-B марки TOYОTA, придбаний 27.08.2019 року та зареєстрований на нього;

- спеціалізований напівпричіп - Н/ПР-самоскид-Е марки FRUEHAUF, придбаний 04.10.2017 року та зареєстрований на нього;

- спеціалізований вантажний-сідловий тягач-Е марки DAF, модель XF 95.430, придбаний 21.02.2018 та зареєстрований на нього;

- спеціалізований вантажний-сідловий тягач-Е марки DAF, модель XF 105.460, придбаний 21.06.2019 року та зареєстрований на нього;

- загальний напівпричіп Н/ПР-самоскид-Е, марка Bodex, придбаний 27.02.2018 та зареєстрований на нього;

- загальний напівпричіп Н/ПР бортовий-тентований, марка SCHMITZ, модель S01, придбаний 21.06.2019 та зареєстрований на нього;

- спеціалізований вантажний-сідловий тягач-Е марки DAF, модель XF 95.430, придбаний 21.08.2018 та зареєстрований на нього;

- спеціалізований напівпричіп Н/ПР-самоскид - Е, марки SCHMITZ, модель SKI 24, придбаний 27.02.2018 та зареєстрований на нього;

- квартира 3-х кімнатну, придбана 05.10.2006 та зареєстрована на ОСОБА_1 ;

- житловий будинок, придбаний 30.11.2007 та зареєстрований на ОСОБА_1 .

Вказував, що позовні вимоги, які заявила ОСОБА_1 , звернувшись раніше до суду з позовом до нього про визнання спеціалізованого вантажного-сідлового тягача-Е марки DAF, модель XF 95.430 та спеціалізованого напівпричепа Н/ПР-самоскид - Е марки SCHMITZ, модель SKI 24 спільною сумісною власністю подружжя та їх поділ суперечить попереднім їхнім домовленостям.

Прохав суд визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя:

- загальний легковий автомобіль модель: NIVA марки: CHEVROLET, реєстраційний номер: НОМЕР_5 , 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 ;

- спеціалізований вантажний-сідловий тягач-Е марки DAF, модель XF 95.430 шасі № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 ;

- спеціалізований напівпричіп Н/ПР-самоскид - Е марки SCHMITZ, модель SKI 24 шасі № НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 ;

- загальний легкий - загальний універсал-B, марки TOYOTA, модель RAV4, рама № НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , 2018 року виписку, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 ;

- НОМЕР_12 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2

та здійснити поділ цього майна у рівних частках - по 1/2 частині кожному.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 23 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено у повному обсязі.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 загальний легковий автомобіль модель: NIVA марки: CHEVROLET, реєстраційний номер: НОМЕР_13 , 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , встановивши частки у праві власності на цей автомобіль співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рівними, тобто по 1/2 частці у праві приватної власності за кожним.

Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 3-кімнатну квартиру, яка розташована в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 , встановивши частки у праві власності на цю квартиру співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рівними, тобто по 1/2 частці у праві приватної власності за кожним.

Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 недобудований житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , встановивши частки у праві власності на цей недобудований житловий будинок співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рівними, тобто по 1/2 частці у праві приватної власності за кожним.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

коротко змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Із вказаним рішенням не погодилась ОСОБА_1 в частині відмови у задоволенні її позову до ОСОБА_2 про визнання транспортного засобу спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, та оскаржила його в апеляційному порядку.

Вказувала на порушення місцевим судом норм матеріального права, зокрема, вважала, що суд міг встановити факт належності майна до спільної власності подружжя, а саме: спеціалізований вантажний сідловий тягач Е марки DAF модель XF 95.430, днз НОМЕР_1 ; спеціалізований напівпричіп самоскид - Е, марки SCHMITZ, модель SKI 24, днз НОМЕР_3 , та визнати їх об`єктами права спільної сумісної власності без його поділу.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що 11.11.2001 сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб (т. 1 а.с. 4-9, т. 2 а.с. 5, 25-27).

Під час перебування у шлюбі придбали наступне майно:

- спеціалізований вантажний сідловий тягач Е марки DAF модель XF 95.430, днз НОМЕР_1 , 2006 року випуску;

- спеціалізований напівпричіп самоскид - Е, марки SCHMITZ, модель SKI 24, днз НОМЕР_3 , 2006 року випуску;

- легковий автомобіль модель: NIVA марки: CHEVROLET, днз НОМЕР_14 , 2006 року випуску;

- автомобіль TOYOTA RAV4, днз НОМЕР_10 ;

- 3-кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу спеціалізований вантажний сідловий тягач Е марки DAF модель XF 95.430, днз НОМЕР_1 , 2006 року випуску, був зареєстрований 21.02.2018 на ім`я ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 11).

Згідно з довідкою про середню ринкову вартість аналога автомобіля DAF XF 95.430, 2006 року випуску, середня ринкова вартість аналога автомобіля (ціна продажу) DAF XF 95.430, станом на 23.11.2021, який був в експлуатації з 2006 року, складає 325 240 грн. (т. 1 а.с. 12-13).

Згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу спеціалізований напівпричіп самоскид - Е, марки SCHMITZ, модель SKI 24, днз НОМЕР_3 , 2006 року випуску, був зареєстрований 27.02.2018 на ім`я відповідача ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 10).

Середня ринкова вартість аналога напівпричепа (ціна продажу) SCHMITZ SKI 24, станом на 23.11.2021, який був в експлуатації з 2006 року, складає 354 560 грн. (т. 1 а.с. 14-15).

У повідомленні Територіального сервісного центру МВС № 5343 вказано, що транспортний засіб DAF XF 95.430, було перереєстровано на нового власника 06.01.2022 на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2021 №7826/21/007104, складеному у суб`єкті господарювання. Транспортний засіб SCHMITZ модель SKI 24, було перереєстровано на нового власника 06.01.2022 на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2021 №7826/21/007105, складеному у суб`єкті господарювання (т. 1 а.с. 73).

Власником вказаних транспортних засобів на підставі вищевказаних договорів купівлі-продажу транспортних засобів є ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 112-119).

Згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу легковий автомобіль модель: NIVA марки: CHEVROLET, днз НОМЕР_14 , 2006 року випуску, зареєстрований 10.07.2019 на ім`я ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 17).

Відповідно до консультаційного висновку №1 від 18.05.2022 середня вартість легкового автомобіля NIVA CHEVROLET, 2006 року випуску, становить 146 300,00 грн. (т. 2 а.с. 21).

З довіреності, яка посвідчена приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області вбачається, що автомобіль TOYOTA RAV4, днз НОМЕР_10 , 27.08.2019 був зареєстрований на ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 15).

Згідно з повідомленням Територіального сервісного центру МВС № 5343 відповідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль «TOYOTA RAV4», номерний знак НОМЕР_10 , який 27.08.2019 був зареєстрований на ОСОБА_2 на підставі ДКП ТСЦ перереєстрований на нового власника ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 24).

Відповідно до консультаційного висновку №3 від 18.05.2022 середня вартість легкового автомобіля TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, становить 649 500,00 грн. (т. 2 а.с. 22).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості про державну реєстрацію ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (підстава виникнення права власності: договір купівлі - продажу ВКВ 218659 від 30.11.2007), та є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (підстава виникнення права власності: договір купівлі - продажу ВЕС 378423 від 05.10.2006) (т. 2 а.с. 17-18).

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд, встановивши, що загальний легковий автомобіль модель: NIVA марки CHEVROLET, днз НОМЕР_14 , та нерухоме майно набуті сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі та, виходячи із принципу рівності часток подружжя у спільному майні, вказане майно є спільною сумісною власністю сторін, і частки у праві власності сторін на це майно є рівними. Жоден з учасників справи не надав суду доказів того, що вказане майно було придбане за його особисті кошти.

В матеріалах справи є відомості, що на час розгляду справи право власності на транспортні засоби: 1) спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е марки DAF модель XF 95.430, днз НОМЕР_1 2) спеціалізований напівпричіп Н/ПР самоскид-Е, марки SCHMITZ, модель SKI 24, днз НОМЕР_3 3) загальний легкий - загальний універсал-B, марки TOYOTA, модель RAV4, днз НОМЕР_10 , зареєстроване за іншими особами ніж сторони у цій справі. Зважаючи на те, що законодавством не передбачена можливість визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя майна, яке на момент розгляду справи належить іншим особам, ніж колишні чоловік та дружина, місцевий суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання цього майна спільною власністю подружжя та його поділ.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах оскаржуваної частини та доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статей 3, 15, 16 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У загальному розумінні захист цивільних прав слід розуміти як передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. У кожній конкретній справі позивач на власний розсуд обирає спосіб (способи) захисту його порушеного, оспорюваного чи невизнаного права.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням статей 55, 124 Конституцій України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право саме на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), ніж положення Законів України, зокрема кодексів, порушене цивільне право чи інтерес підлягають судовому захисту у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію. Вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24)).

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Разом з тим цей перелік не є вичерпним, про що прямо зазначено в цій статті.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності особа здійснює незалежно від волі інших осіб, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості, одночасно майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (частина перша статті 355 ЦК України).

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання спеціалізованого вантажного сідлового тягача-Е марки DAF модель XF 95.430, днз НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та спеціалізованого напівпричіпу самоскид- Е, марки SCHMITZ, модель SKI 24, днз НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, місцевий суд вірно дійшов висновку, що на час звернення позивача до суду зазначені об`єкти з 21.12.2021 на праві власності належать іншим особам, а саме: ОСОБА_3 , який судом залучений до участі у справі в якості третьої особи. (а.с. 96 та 111-119 т. 1, а.с. 85 т. 2)

Встановивши ці обставини, місцевий суд дійшов вірного висновку, про безпідставність позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що сторони не заперечують факт, що спірні транспортні засоби були придбані у період їх шлюбу, про що стверджує позивачка у своєму позові та відповідач у своєму, тому ці транспортні засоби були об`єктами права спільної сумісної власності подружжя в рівних частках.

Визнання спірних об`єктів, які на час розгляду справи на праві власності належать іншим особам , спільною власністю подружжя не є ефективним способом захисту, оскільки не призводить до ефективного захисту прав позивача у справі, що є підставою для відмови в позові.

Інших позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо цих об`єктів не заявляла (наприклад, визнання договорів купівлі-продажу недійсним чи стягнення грошової компенсації, чи інші матеріально правові вимоги).

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 23 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль