19 червня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.
за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним,
ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 15 жовтня 2016 року Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем.
До реєстрації шлюбу відповідач наполягала на реєстрації шлюбу.
Після реєстрації шлюбу відповідач відмовилась від проживання однією сім`єю з позивачем до моменту придбання останнім житлової нерухомості в м. Києві, в іншому випадку вважала подружнє життя з позивачем недоцільним.
Відповідач протягом 2016-2019 років проживала окремо від позивача за різними адресами, які не повідомляла позивачу; місцезнаходження відповідача позивачу не відоме.
Відповідач - ОСОБА_3 народилась в місті Раменське Московської області, рф.
2019 році відповідач перетнула державний кордон України в пункті пропуску «Чонгар» та в подальшому виїхала до рф.
Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
Позивач звернувся до суду з заявою про виклик свідка ОСОБА_4 .
В судовому засіданні 12 червня 2023 року позивач та представник позивача адвокат Смоляр А.А. заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити; звернулись до суду з заявою про ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу її реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України».
Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, однак, в судове засідання без поважних причин повторно не з`явилась, відзиву чи заперечень на позовну заяви суду не надала.
Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Відповідно до ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 15 жовтня 2016 року Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в цей же день в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2194. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила дошлюбне прізвище на « ОСОБА_6 ».
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилась в місті Раменське Московської області, рф.
В судовому засіданні 12 червня 2023 року свідок ОСОБА_4 повідомив, що з позивачем знайомий з 2013 року.
Відповідача бачив «пару раз» до реєстрацію шлюбу.
Після укладення шлюбу позивач з відповідач разом не проживали, спільного господарства не вели; відповідач проживала окремо від позивача, про своє місцезнаходження позивачу не повідомляла.
Позивач дізнався, що відповідач проживає в Черкаській області; розшукав її адресу, але, остання під час зустрічі з позивачем, повідомила про відсутність у неї намірів проживати разом з позивачем однією сім`єю.
З 2019 року відповідач проживає на тимчасово окупованій території в АР Крим; в Україну повертатись більше не збирається.
Від шлюбу позивач з відповідачем дітей не мають.
Згідно пояснень ОСОБА_7 , в 2016 року остання здала в оренду квартиру відповідачу, яка повідомила, що є внутрішньо переміщеною особою з АР Крим.
З відповідачем ОСОБА_7 бачилась декілька разів, коли отримувала орендну плату.
ОСОБА_8 повідомила свідку, що невдало вийшла заміж, розраховуючи отримати у власність нерухомість у м. Києві.
Але, з`ясувалось, що чоловік не має можливості придбати квартиру у м. Києві, тому відповідач «втекла від нього, бо не має бажання мати з ним жодних стосунків».
Під час проживання відповідача в квартирі, зі слів сусідів, до останньої «приходили різні чоловіки».
Відповідач постійно спілкувалась зі знайомими, які знаходяться на тимчасово окупованій території України в АР Крим; говорила, що їй не подобається жити в Україні.
Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 3 ст. 40 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.
Згідно ст. 42 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.
Відповідно до абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», «за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю».
Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 752/2337/16-ц, «причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу.
Відсутність наміру створити сім`ю у момент укладення шлюбу може бути цілком компенсовано його появою після реєстрації шлюбу, коли за всіма об`єктивними обставинами можна стверджувати, що у особи з`явився намір створити сім`ю, наприклад коли після реєстрації шлюбу, який мав ознаки фіктивності, особи почали разом проживати, вести спільне господарство, дружина завагітніла або у подружжя народилися діти, батько піклується про дружину та дітей, подружжя запрошує до себе своїх батьків та друзів, підтримують інтимні стосунки, разом відпочивають та відвідують своїх рідних та близьких тощо.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №752/2337/16-ц, від 25 серпня 2020 року у справі №553/1268/15-ц, від 29 січня 2021 року у справі №333/4510/18, від 01 липня 2021 року у справі №295/472/18».
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 15 жовтня 2016 року Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в цей же день в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2194. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила дошлюбне прізвище на « ОСОБА_6 ».
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилась в місті Раменське Московської області, рф.
В судовому засіданні 12 червня 2023 року свідок ОСОБА_4 повідомив, що з позивачем знайомий з 2013 року.
Відповідача бачив «пару раз» до реєстрацію шлюбу.
Після укладення шлюбу позивач з відповідач разом не проживали, спільного господарства не вели; відповідач проживала окремо від позивача, про своє місцезнаходження позивачу не повідомляла.
Позивач дізнався, що відповідач проживає в Черкаській області; розшукав її адресу, але, остання під час зустрічі з позивачем, повідомила про відсутність у неї намірів проживати разом з позивачем однією сім`єю.
З 2019 року відповідач проживає на тимчасово окупованій території в АР Крим; в Україну повертатись більше не збирається.
Від шлюбу позивач з відповідачем дітей не мають.
Згідно пояснень ОСОБА_7 , в 2016 року остання здала в оренду квартиру відповідачу, яка повідомила, що є внутрішньо переміщеною особою з АР Крим.
З відповідачем ОСОБА_7 бачилась декілька разів, коли отримувала орендну плату.
ОСОБА_8 повідомила свідку, що невдало вийшла заміж, розраховуючи отримати у власність нерухомість у м. Києві.
Але, з`ясувалось, що чоловік не має можливості придбати квартиру у м. Києві, тому відповідач «втекла від нього, бо не має бажання мати з ним жодних стосунків».
Під час проживання відповідача в квартирі, зі слів сусідів, до останньої «приходили різні чоловіки».
Відповідач постійно спілкувалась зі знайомими, які знаходяться на тимчасово окупованій території України в АР Крим; говорила, що їй не подобається жити в Україні.
Згідно отриманої на адвокатський запит інформації, відповідач 11 серпня 2019 року перетнула Державний кордон України в пункті пропуску «Чонгар».
Відомості про повернення відповідача на територію України відсутні.
В судовому засіданні позивач пояснив, що до реєстрації шлюбу відповідач наполягала на реєстрації шлюбу; після реєстрації шлюбу відмовилась від проживання однією сім`єю з позивачем до моменту придбання останнім житлової нерухомості в м. Києві.
Протягом 2016-2019 років відповідач проживала окремо від позивача за різними адресами, які не повідомляла позивачу; місцезнаходження відповідача позивачу не відоме.
Від шлюбу позивач з відповідачем спільних дітей не мають.
Відповідно до ч.2 ст. 40 Сімейного кодексу України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності.
Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.
Позивачем доведено належними, достатніми доказами укладення шлюбу відповідачем без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.
Згідно ч.3 ст. 40 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.
Матеріали справи не містять і учасниками справи та свідками не надано суду доказів, що на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували небажання відповідача створити сім`ю з позивачем.
Згідно ст. 44 Сімейного кодексу України , у випадках, передбачених ст. 39-41 Сімейного кодексу України, шлюб визнається недійсним від дня його державної реєстрації.
Відповідно до ст. 45 Сімейного кодексу України, недійсний шлюб, а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 1 073 гривні 60 копійок.
На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 21, 27, 40, 44, 45 Сімейного Кодексу України СК України та керуючись ст. ст. 13, 76-81, 83, 89, 95, 141, 247, 263, 265, 352, 354 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним - задовольнити.
Визнати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 15 жовтня 2016 року, актовий запис № 2194, - недійсним від дня його державної реєстрації 15 жовтня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя О.М. Борєйко