ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5405/21 Провадження № 2/636/357/23
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Буніна Є.О.,
за участю секретаря судового засідання Бруславської В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гупал Р.М. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Пунктом 9 Договору встановлено, що у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п.1 Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим Договором.
ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 до 11.06.2021 грошові кошти в сумі 517752,00 гривень, про що ним власноручно написав розписку (а.с. 18).
Однак у встановлений строк ОСОБА_2 кошти не повернув, на вимоги ОСОБА_1 щодо повернення грошових коштів не реагує.
У зв`язку з недотриманням Відповідачем умов Договору позики, на підставі Договору застави транспортного засобу, приватним нотаріусом Лозенко В.В. було видано виконавчий напис № 1999 від 27.08.2021, яким пропоновано звернути стягнення на автомобіль TOYOTA модель TUNDRA шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2013 року випуску, тип - загальний вантажний -загальний пікап, колір - білий, державний номер НОМЕР_2 , та за рахунок коштів, отриманих від його реалізації, задовольнити вимоги ОСОБА_1 за Договором позики. Зазначений автомобіль в установленому законом порядку було реалізовано 12.10.2021 шляхом проведення електронних торгів Державним підприємством «СЕТАМ». Вартість реалізованого автомобіля склала 444444,44 гривень, з яких Позивач в рахунок погашення боргу отримала 383048,38 гривень (а.с. 20, 21, 22-24, 25).
Пунктом 10 Договору Позики визначено, що за несвоєчасне повернення позики Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
Таким чином, загальна сума боргу за Договором позики від 11 грудня 2019 року, станом на 27.08.2021 (дата видачі виконавчого напису), складала 895376 (вісімсот дев`яносто п`ять тисяч триста сімдесят шість) гривень 51 копійка, з яких: 407484,00 (чотириста сім тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривень - сума основного боргу; 484905 (чотириста вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ять) гривень 96 копійок пеня, 2578 (дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім) гривень 87 копійок 3% річних, 407 (чотириста сім) гривень 48 копійок інфляційні збитки. З зазначеної суми Позивачем, за рахунок реалізації автомобіля TOYOTA TUNDRA, державний номер НОМЕР_2 , 21.10.2021 отримано 383048,38 гривень.
Отже, на цей час сума непогашеного боргу складає 512327 (п`ятсот дванадцять тисяч триста двадцять сім) гривень 93 (дев`яносто три) копійки.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чи відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
На підставі ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлені строк (термін) і виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом.
Суд погоджується з розрахунком інфляційних втрат та відсотків за користування грошовими коштами, наведеним у позовній заяві, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за прострочення повернення боргу в розмірі 2578,87 гривень та інфляційних витрат у розмірі 407,48 гривень.
Суд всебічно і повно з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, і дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, у відповідності до положень пп. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Як встановлено ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
До матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 15.09.2020, укладений між адвокатом Гупалом Р.М. та Барсук Є.А. з додатковою угодою № 1 від 15.09.2021, з додатком до договору про надання правової допомоги від 15.09.2020 в якому визначений розмір гонорару, попередній розрахунок вартості однієї години надання послуг на правову допомогу, акт наданих послуг від 25.11.2021, рахунок фактура від 25.11.2021.
Крім того, згідно додатку до договору про надання правової допомоги від 15.09.2020 у разі прийняття рішення по справі на користь Позивача, він має сплатити додатковий гонорар у розмірі 5% від суми задоволених позовних.
Суд розглядає такі документи як належні та допустимі докази здійснених витрат, тому в цій частині суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст.12-13, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя