БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/191/23
Справа № 356/639/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2023 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р.М.

З участю секретарів Стрижак В.О., Настич Н.А.

Представника позивачки Гонтар Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Березанської міської ради Київської області про прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області звернулась ОСОБА_2 з позовом до Березанської міської ради Київської області про прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації смертей відділу РАЦС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 22.09.1984 року зроблено відповідний запис № 913 та повторно видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя покійний на випадок своєї смерті ніякого письмового розпорядження не зробив, відповідно спадкування відбувається за законом. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 нотаріальними конторами не відкривалась.

ОСОБА_2 , як донька покійного, є спадкоємцем першої черги, у відповідності до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року). Як спадкоємець, який на день смерті свого батька проживала в будинку та після його смерті проживаючи в даному будинку фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме: робила в будинку ремонт, сплачувала власним коштом комунальні послуги, підтримувала будинок в належному вигляді, користувалась майном покійного, підвела до будинку газ та зробила опалення.

За видачею свідоцтва про право на спадщину позивачка ОСОБА_2 звернулась в Березанську державну нотаріальну контору, однак після ознайомлення з наданими нею документами у видачі свідоцтва їй було відмовлено на підставі відсутності реєстрації місця проживання її батька ОСОБА_3 та відсутності документального підтвердження фактичного прийняття нею спадщини та рекомендовано звернутися до суду.

Так, батьку позивачки - ОСОБА_3 на праві власності належав будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності.

Після розлучення будинок, відповідно до рішення суду, було поділено між батьками по 1/2 частині. Будь-яких перебудов щодо поділу будинку в натурі зроблено не було. Батько хоч і був розлучений, але продовжував проживати в сім`ї. Вони всі користувались всім будинком та господарськими будівлями і спорудами.

У зв`язку з погіршенням відносин у родині батько позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 виїхав з м. Березань та його місце проживання на день смерті позивачці не відоме. Періодично батько приїздив до м. Березань і з розмов з ним позивачці було відомо, що він проживав на тимчасових квартирах. Постійного проживання у нього не було. Будь-яких претензій щодо користування майном батько не заявлялось.

В 1986 році позивачка переїхала проживати у свій будинок, а в спадковому будинку продовжувала проживати її мати, власник другої частини будинку. Оскільки вона була похилого віку і потребувала стороннього догляду та піклування, то позивачка фактично продовжувала виконувати всі обов`язки по догляду за нею та по догляду і утриманню всього будинку, як маминої, так і батькової частини

Батько позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 помер у 1984 році, спадщина після його смерті відкрилась до набрання чинності ЦК України 2003 року, а отже до відповідних спадкових правовідносин підлягає застосуванню законодавство, що діяло на час її відкриття, а саме ЦК УРСР.

Спадковий будинок було побудовано в 1960 році, відповідно до експертної оцінки від 23.07.2022 року вартість становить 353 348 грн. 46 коп., відповідно вартість 1/2 частини становить 176 674 грн. 23 коп.

Відтак, позивачка просить суд визнати за нею право власності на майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 85,5 кв. м., житлова площа 53,2 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Гонтар Г.Д. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - Березанської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, представником подано заяву про розгляд справи без участі відповідача.

За клопотанням представника позивачки в судовому засіданні були допитані свідки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 та є сусідкою позивачки ОСОБА_2 . Вказала, що ОСОБА_2 проживала зі своїми батьками за адресою по АДРЕСА_1 , який належав її батькам, допомагала підвести до будинку газ та воду. Після смерті батьків почала проживати за адресою: АДРЕСА_3 . На день смерті свого батька ОСОБА_3 проживала зі своєю матір`ю по АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що на день смерті батька ОСОБА_3 . ОСОБА_2 проживала в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті батька переїхала проживати за адресою: АДРЕСА_3 . Після смерті своєї матері ОСОБА_2 продовжувала утримувати будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши пояснення представника позивачаки, допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_6 , що вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого повторно 09.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 46. Батьками ОСОБА_7 є ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 12 червня 1971 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 12 червня 1971 року уклали шлюб, про що 12 червня 1971 року Березанською сільською радою Баришівського району Київської області було зроблено актовий запис за № 48, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_10 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 16.12.2011 року (а.с. 7).

До матеріалів справи долучено витяг зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55319278, відповідно до якого за параметрами запиту: ПІБ: ОСОБА_3 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 - у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 10).

З акту обстеження № 317 від 01.05.2023 року, складеного депутатом Березанської міської ради вбачається, що при опитуванні громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_4 встановлено, що в будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , як до дня його смерті, так і після проживала його колишня дружина ОСОБА_11 та донька ОСОБА_12 . Донька доглядала за будинком, проводила ремонти, обробляла присадибну ділянку. Зважаючи на похилий вік матері доглядала її до дня смерті (а.с. 12).

Як вбачається зі свідоцтва на право власності на будівлі № 872 від 31 березня 1960 року, домоволодіння в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , свідоцтво видане на підставі Рішення Виконкому Березанської селищної ради депутатів трудящих від 19.03.1960 року та у зв`язку з переіменуванням с. Березані в селище міського типу (а.с. 13).

Відповідно до виписки з рішення народного суду Березанського району Київської області від 20 червня 1962 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_13 про розділ майна, позовні вимоги позивача задоволено частково. Визнано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 і ОСОБА_13 по за кожним, вартість 1770 крб. Виділено в конкретне користування ОСОБА_3 кухню, розміром 8,8 м?, кладову, розміром 2,7 м?, коридор розміром 2,10 м?, половину веранди, половину сараю, а все інше майно залишити за відповідачкою ОСОБА_14 (а.с. 61).

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, відтак, до вказаних правовідносин слід застосовувати норми чинного на той час законодавства, зокрема, ЦК України (в редакції 1963 року).

Відповідно до ст. 524 названого Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Статтею 525 ЦК передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

У відповідності до статті 526 ЦК місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно зі ст. 529 ЦК при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Стяттями 548-549 ЦК передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» передбачено, якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась та була фактично прийнята позивачкою ОСОБА_2 в порядку ст. 549 ЦК шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Таким чином, позивачка ОСОБА_2 після смерті свого батька ОСОБА_3 прийняла спадщину за законом в порядку ст. 549 ЦК, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана.

Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення свідків, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 76, 77, 258-259, 263, 265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року),

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 82, 5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.12.2023 року.

Суддя Р. М. Лялик