Провадження № 2-о/686/679/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

встановив:

23 листопада 2023 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , з метою недопущення випадків повторного вчинення домашнього насильства, а саме: задовольнити заяву та видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 строком на 6 місяців, у вигляді тимчасового обмеження його прав, встановивши наступні заходи стосовно кривдника: заборонити перебувати за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань менше ніж 200 м до місця постійного її проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватись з малолітнім ОСОБА_6 ; заборони наближатись до неповнолітнього племінника ОСОБА_6 на відстань менше, ніж 200 м, незалежно від місця його перебування; направити за рішенням суду до Хмельницького міського центру соціальних служб до одного року для проходження програми для кривдників.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що вже четвертий рік судом розглядається цивільна справа про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування та визнання заповіту недійсним. Предметом спору є квартира АДРЕСА_2 , на яку за життя батьком позивачки було складено заповіт, однак вказаний заповіт оспорює ОСОБА_3 , який є рідним братом заявниці. З моменту смерті батька заявниці, ОСОБА_3 проживає у вказаній квартирі як користувач (наймач) житла в окремій кімнаті, не несе витрат на утримання квартири, живе «для себе», зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя та вчиняє відносно позивачки та її дітей як психологічне, фізичне так і економічне насильство.

З вересня 2019 року по теперішній час ОСОБА_3 вчиняє відносно заявниці домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру, яке виражалось та виражається у вигляді образ, погроз фізичною розправою, висловлювання нецензурною лайкою, постійними викликами працівників поліції, несплатою житлово-комунальних послуг за їх користування, чим була завдана та завдається шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Заявниця вказує, що відносно ОСОБА_3 складались протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які направлялись до суду.

З 2019 року (після смерті батька позивачки) та по теперішній час в установах, які надають житлово-комунальні послуги, не змінені особові рахунки на нового власника квартири АДРЕСА_2 , оскільки власника квартири по документах немає.

Заявниця зазначає, що здійснює оплату за житлово-комунальні послуги, але не в повному обсязі, через це виникла заборгованість, а ОСОБА_3 користується цими послуги з 2019 року по теперішній час, оплату взагалі не здійснював та не здійснює, так як він ніде не працює. Такими діями кривдник наносить заявниці як фізичну шкоду його здоров`ю, так і психологічно впливає на неї, внаслідок чого у заявниці порушився сон, виникають побоювання чергового насильства з боку кривдника, страх перебувати вдома, заявниця постійно перебуває у стресовому стані та живе в страху.

Хмельницьким міськрайонним судом було видано судові накази по справі № 686/23065/22 від 18.11.2022 року, по справі № 686/12941/23 від 24.05.2023 року, по справі № 686/2386/23 від 11.09.2023 року про стягнення заборгованості за наданні житлово-комунальні послуги .

Саме у викладених вище обставинах заявниця вбачає прояви домашнього насильства економічного та психологічного характеру, яке чинить відносно неї кривдник ОСОБА_3 з 2019 року по теперішній час, а тому просить задовольнити заяву.

В судовому засіданні заявниця та її представник заяву про видачу обмежувального припису підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні проти заяви заперечували, вказавши, що зазначені заявником обставини не відповідають дійсності.

Відповідно до приписів ч.ч. 1,2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані та фактично проживають в квартирі АДРЕСА_2 .

Між заявницею та ОСОБА_3 існує спір щодо права власності на квартиру, в якій вони зареєстровані та проживають, а також, відсутні домовленості щодо оплати за комунальні послуги за місцем проживання сторін.

Відповідно до постанови по справі №686/26198/19 від 16.12.2019 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 провадження у справі закрито за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення.

Згідно постанови від 17.02.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді 170 грн. (справа № 686/3974/20), по справі № 686/18667/20 постановою суду від 05.11.2020 року провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрито за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справа № 686/7231/22).

Однак, заявник не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження фактів настання ризиків насильства у майбутньому.

Окрім того, відповідно до ст. 39 КУпАП якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Також, ОСОБА_3 долучено до матеріалів справи копію протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який перебуває на розгляді в суді (справа № 686/30820/23).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 5, 6, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до частин четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

При установлені обмежувального припису суд має оцінити фактори ризику, небезпеки домашнього насильства, пропорційність втручання в права і свободи людини.

Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність доказів на підтвердження вчинення дій, що містять ознаки психологічного та фізичного насилля ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про необхідність відмовити у застосування та видачі обмежувального припису на 6 місяців щодо ОСОБА_3 .

Суду не доведені навмисні дії, що носять ознаки тривалого домашнього насильства відносно заявника та не підтверджено ризики продовження чи повторного вчинення такого та чинники і умови, які створюють або можуть створити небезпеку для заявника, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Наведені в судовому засіданні аргументи свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами, наслідком якого є звернення сторін до суду з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування та визнання заповіту недійсним.

Керуючись ст.ст.260, 350-1 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 25 грудня 2023 року.

Суддя Палінчак О.М.