АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року

м. Чернівці

справа № 727/7024/23

провадження №22-ц/822/814/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.

секретаря Паучек І.І.

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Державного архіву Чернівецької області Волощука Сергія Володимировича, ОСОБА_3

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Державний архів Чернівецької області

за апеляційною скаргою Державного архіву Чернівецької області на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 серпня 2023 року, головуючий у першої інстанції Терещенко О.Є.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у липні 2023 року звернувся до суду з позовом до Державного архіву Чернівецької області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Зазначав, що наказом Державного архіву Чернівецької області від 07 травня 2019 року №60-к був призначений на посаду сторожа відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області.

Наказом Державного архіву Чернівецької області від 31 травня 2023 року №69-к звільнений з посади сторожа відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області з 05 червня 2023 року у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Посилається на те, що був попереджений про наступне звільнення у зв`язку із скороченням штатної чисельності 04 квітня 2023 року.

Державним архівом Чернівецької області не було запропоновано жодної посади, в тому числі вільної посади провідного архівіста відділу цифрової трансформації, майстра відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень.

Натомість, наказом Державного архіву Чернівецької області від 06 квітня 2023 року №28-к було прийнято на посаду провідного архівіста відділу цифрової трансформації ОСОБА_4 , сторож ОСОБА_5 переведений на посаду майстра відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області.

Також Державним архівом Чернівецької області не враховано його переважного права на залишення на роботі, оскільки є учасником бойових дій, має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на утриманні перебувають дружина ОСОБА_6 , якій встановлено інвалідність 3 групи, та неповнолітня дитина ОСОБА_7 .

Просив визнати наказ Державного архіву Чернівецької області від 31 травня 2023 року №69-к про звільнення з посади сторожа відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області ОСОБА_1 незаконним та скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на посаді сторожа відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області з 06 червня 2023 року.

Стягнути з Державного архіву Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 червня 2023 року по ухвалення рішення суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано наказ Державного архіву Чернівецької області від 31 травня 2023 року №69-к про звільнення з посади сторожа відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області ОСОБА_1 незаконним та скасовано.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді сторожа відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області з 05 червня 2023 року.

Стягнуто з Державного архіву Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 05 червня 2023 року по 14 серпня 2023 року в сумі 16650 грн. 48 коп.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

Державний архів Чернівецької області в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яки у позові ОСОБА_1 до Державного архіву Чернівецької області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Зазначає, що на день персонального попередження, а також на момент звільнення в Державному архіві Чернівецької області не було вакантної посади, яку ОСОБА_1 міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду.

В період з 04 квітня 2023 року (день персонального попередження ОСОБА_1 ) по 05 червня 2023 року (день звільнення) в штаті Державного архіву Чернівецької області з 19 травня 2023 року (звільнення ОСОБА_4 ) з`явилася вакантна посада провідного архівіста відділу цифрової трансформації.

Вища юридична освіта, робота в Чернівецькій обласній прокуратурі і досвід роботи з документацією ОСОБА_1 не відповідають кваліфікаційним вимогам завдань і обов`язків провідного архівіста відділу цифрової трансформації, які передбачають роботу з комп`ютерною технічною, функціонуванням локальних мереж, інформаційно-телекомунікаційних систем Державного архіву Чернівецької області, їх розвиток, модернізацією, здійснення оцифрування (сканування) архівних документів, проведення профілактичних робіт та поточного ремонту комп`ютерної техніки та мережі.

Отже, Державний архів Чернівецької області не мав об`єктивної можливості запропонувати ОСОБА_1 іншу роботу за відповідною професією чи спеціальністю.

Водночас Державним архівом Чернівецької області враховано вища кваліфікація і продуктивність праці сторожів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ніж ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції було відмовлено у клопотанні про виклик свідка заступника директора ОСОБА_12 для надання доказів неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу Державного архіву Чернівецької області не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державного архіву Чернівецької області підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до Державного архіву Чернівецької області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції вважав, що підлягає захисту право ОСОБА_1 шляхом визнання наказу Державного архіву Чернівецької області від 31 травня 2023 року №69-к про звільнення незаконним та скасування, поновлення ОСОБА_1 на посаді сторожа відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області з 05 червня 2023 року, стягнення з Державного архіву Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 05 червня 2023 року по 14 серпня 2023 року з розрахунку 326 грн. 48 коп. одноденної заробітної плати в сумі 16650 грн. 48 коп.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про невиконання Державним архівом Чернівецької області вимог статті 49-2 КЗпП України, обов`язку запропонувати ОСОБА_1 всі вакантні посади (іншу роботу).

Водночас суд першої інстанції послався на ненадання Державним архівом Чернівецької області доказів на підтвердження виконання роботодавцем такого обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що наказом Державного архіву Чернівецької області від 07 травня 2019 року №60-к був призначений на посаду сторожа відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області.

Наказом Державного архіву Чернівецької області від 31 травня 2023 року №69-к звільнений з посади сторожа відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області з 05 червня 2023 року у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

За змістом наказу Державного архіву Чернівецької області від 03 квітня 2023 року №22 «Про зменшення штатної чисельності та внесення змін до структури Державного архіву Чернівецької області» зменшено з 03 квітня 2023 року штатну чисельність Державного архіву Чернівецької області на 9 штатних одиниць, скорочено посади: заступника начальника відділу використання інформації документів 1 штатна одиниця, заступника начальника відділу зберігання, обліку документів та довідкового апарату 1 штатна одиниця, головного спеціаліста відділу формування Національного архівного фонду та діловодства 1 штатна одиниця, головного спеціаліста відділу управління персоналом та організації та архівної роботи 1 штатна одиниця, головного спеціаліста фінансового відділу 1 штатна одиниця, сторожів відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень 4 штатні одиниці.

За штатним розписом Державного архіву Чернівецької області, затвердженим Головою обласної державної адміністрації (начальником обласної військової адміністрації) 09 січня 2023 року, введеного в дію з 01 січня 2023 року, у Державному архіві Чернівецької області 50 штатних посад.

Згідно із штатним розписом Державного архіву Чернівецької області, затвердженим Головою обласної державної адміністрації (начальником обласної військової адміністрації) 04 квітня 2023 року, введеного в дію з 04 квітня 2023 року, у Державному архіві Чернівецької області 41 штатна посада.

За змістом підпунктів 5-6 пункту 1 посадової інстанції майстра відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області майстер відділу повинен мати середньо-технічну, середньо-спеціальну чи професійну освіту і досвід роботи в аналогічній сфері від 3 років.

Майстер відділу повинен знати правила та норми охорони праці та протипожежного захисту, електробезпеки та техніки безпеки, основні принципи роботи на комп`ютері та відповідні програмні засоби, ділову мову.

На підставі пункту 2 наведеної посадової інструкції майстер відділу забезпечує господарське обслуговування і належний стан відповідно до правил і норм виробничої санітарії і протипожежного захисту приміщень архіву. Організовує проведення ремонту приміщень, здійснює контроль за якістю виконання ремонтних робіт. Веде облік спожитого газу, води, електроенергії. Забезпечує виконання протипожежних заходів і утримання у справному стані пожежного інвентарю. Бере участь у проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей. Спостерігає за порядком на території архіву. Забезпечує догляд та прибирання території архіву. Відповідає за дотримання в усіх підрозділах вимог правил охорони праці, техніки безпеки, електробезпеки та протипожежного захисту.

На підставі диплому № НОМЕР_1 , виданому ОСОБА_1 . Львівським державним університетом ім.І.Франка 21 червня 1992 року, останній закінчив повний курс з спеціальністю правознавство, присвоєно кваліфікацію юрист.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком є ОСОБА_1 .

До матеріалів справи приєднано довідку до акту огляду медично-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ №861163, за явою ОСОБА_6 встановлено третю групу інвалідності га строк до 1 вересня 2023 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частина шоста статті 43 Конституції України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 28 березня 2019 року у справі № 755/3495/16-ц (провадження № 61-1350св17), КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників. Так, КЗпП України визначає можливість працівника оскарження наказу про його звільнення. Питання дотримання визначеної законом процедури звільнення працівника повинно бути з`ясовано в межах вирішення справи щодо законності такого звільнення та обрано засіб правового захисту у разі установлення порушеного права чи інтересу позивача.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 установлено, що зміною в організації виробництва і праці визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у т. ч. перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій тощо.

Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду і яка існувала на день звільнення.

Згідно з частиною четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (провадження № 11-431асі18) зроблено висновок, що «за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків».

Наказом Державного архіву Чернівецької області від 31 травня 2023 року №69-к ОСОБА_1 звільнений з посади сторожа відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області з 05 червня 2023 року у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Водночас підставою для звільнення ОСОБА_1 слугував наказ Державного архіву Чернівецької області від 03 квітня 2023 року №22 «Про зменшення штатної чисельності та внесення змін до структури Державного архіву Чернівецької області».

За змістом наказу Державного архіву Чернівецької області від 03 квітня 2023 року №22 «Про зменшення штатної чисельності та внесення змін до структури Державного архіву Чернівецької області» зменшено з 03 квітня 2023 року штатну чисельність Державного архіву Чернівецької області на 9 штатних одиниць, скорочено посади: заступника начальника відділу використання інформації документів 1 штатна одиниця, заступника начальника відділу зберігання, обліку документів та довідкового апарату 1 штатна одиниця, головного спеціаліста відділу формування Національного архівного фонду та діловодства 1 штатна одиниця, головного спеціаліста відділу управління персоналом та організації та архівної роботи 1 штатна одиниця, головного спеціаліста фінансового відділу 1 штатна одиниця, сторожів відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень 4 штатні одиниці.

На підставі частини третьої статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до частини другої статті 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбулося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 756/1499/19 (провадження № 61-3158св20), встановлення відсутності змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників (законної підстави звільнення) є безумовною та достатньою підставою для поновлення на роботі звільненого за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України працівника.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким актом національного законодавства України є зокрема Конвенція Міжнародної Організації Праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року N 3933-XII (далі Конвенція). Згідно із статтею 4 Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

За змістом статті 4 цієї Конвенції тягар доведення законності підстави для звільнення покладається на роботодавця.

З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і про відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні по суті спору.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 8 листопада 2023 року задоволено клопотання Державного архіву Чернівецької області про приєднання до матеріалів справи штатного розпису Державного архіву Чернівецької області, введеного в дію з 01 січня 2023 року, та штатного розпису Державного архіву Чернівецької області, введеного в дію з 04 квітня 2023 року, ураховуючи виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

За роз`ясненням Міністерства праці та соціальної політики України чисельність працівників - це списковий склад працівників, і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості.

Штат працівників - це сукупність посад, установлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами (лист Міністерства праці та соціальної політики України від 7 квітня 2011 року №114/06/187-11).

Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 27 червня 2007 року № 162/06/187-07 «Щодо штатного розпису» штатний розпис - це документ, що встановлює для даного підприємства, установи, організації структуру, штати та посадові оклади працівників. У штатному розпису містяться назви посад, чисельність персоналу і оклади по кожній посаді. Прийняття, затвердження керівником підприємства штатного розпису проводиться шляхом видання спеціального локального нормативного акту (наказу), що визначатиме кількість працівників кожної професії з розподілом штатних одиниць за структурними підрозділами підприємства.

Штатний розпис має розроблятися на основі внутрішніх організаційно-нормативних документів (чинної структури та чисельності, положення з оплати праці) та з урахуванням вимог нормативно-правових актів, зокрема Класифікатора професій ДК 003-2010 (назви посад і професій мають відповідати назвам у Класифікаторі).

За штатним розписом Державного архіву Чернівецької області, затвердженим Головою обласної державної адміністрації (начальником обласної військової адміністрації) 09 січня 2023 року, введеного в дію з 01 січня 2023 року, у Державному архіві Чернівецької області 50 штатних посад.

Згідно із штатним розписом Державного архіву Чернівецької області, затвердженим Головою обласної державної адміністрації (начальником обласної військової адміністрації) 04 квітня 2023 року, введеного в дію з 04 квітня 2023 року, у Державному архіві Чернівецької області 41 штатна посада.

Отже, у Державному архіві Чернівецької області мало місце скорочення штату працівників за рахунок ліквідації певних посад.

Висновки суду першої інстанції про недотримання Державним архівом Чернівецької області обов`язку з працевлаштування ОСОБА_1 мотивовано не повідомленням про всі вакантні посади з попередженням ОСОБА_1 про наступне звільнення із займаної посади від 04 квітня 2023 року.

Водночас суд першої інстанції вказав на ненадання Державним архівом Чернівецької області доказів повідомлення ОСОБА_1 про всі вакантні посади.

Не можна погодитися з доводами Державного архіву Чернівецької області, на які є посилання в апеляційній скарзі, що на момент звільнення в Державному архіві Чернівецької області не було вакантної посади, яку ОСОБА_1 міг займати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду.

У матеріалах справи відсутні докази про відсутність у Державному архіві Чернівецької області вакантних посад з 04 квітня 2023 року по 05 червня 2023 року, які ОСОБА_1 може обіймати відповідно до своєї освіти, професії, кваліфікації.

Приєднані до матеріалів справи штатний розпис Державного архіву Чернівецької області, затверджений Головою обласної державної адміністрації (начальником обласної військової адміністрації) 09 січня 2023 року, та штатний розпис Державного архіву Чернівецької області, затверджений Головою обласної державної адміністрації (начальником обласної військової адміністрації) 04 квітня 2023 року, не містять інформації та не свідчать про наявність або відсутність у Державному архіві Чернівецької області вакантних посад у зазначений період.

Отже, твердження Державного архіву Чернівецької області щодо відсутності на момент звільнення ОСОБА_1 вакантної посади, яку ОСОБА_1 міг займати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, грунтуються на припущенні.

Водночас ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, зазначав, що Державним архівом Чернівецької області не запропоновано йому посаду майстра відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області.

Разом з тим встановлено, що сторож ОСОБА_5 переведений на посаду майстра відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області.

У відзиві на позов Державний архів Чернівецької області зазначав, що посаду майстра відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області було запропоновано сторожу ОСОБА_5 , оскільки останній має спеціальну освіту слюсаря-інструментальника, йому залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

З огляду на наведене Державним архівом Чернівецької області не запропоновано ОСОБА_1 посаду майстра відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області, яка з`явилась на підприємстві з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов`язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У підпункті в) пункту 3 частини першої статті 382 ЦПК України визначено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Так, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Мотивованість судового рішення - це відображення всіх мотивів та обґрунтувань судового рішення у його змісті.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Державний архів Чернівецької області під час розгляду справи судом першої інстанції та в апеляційній скарзі не посилався на те, що ОСОБА_1 не може обіймати посаду майстра відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області відповідно до рівня освіти та кваліфікаційних вимог.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (провадження № 11-431асі18) зазначено, що за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої 49-2 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва й праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Тобто, якщо на момент скорочення на підприємстві в штатному розписі є вакантні посади, однак посадові інструкції до цих посад передбачають для претендентів наявність відповідного рівня освіти, спеціальних кваліфікаційних вимог, досвіду роботи тощо, яких у працівника, з котрим розривають трудовий договір за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, немає, то роботодавець не зобов`язаний пропонувати такі посади працівнику.

За змістом підпунктів 5-6 пункту 1 посадової інстанції майстра відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області майстер відділу повинен мати середньо-технічну, середньо-спеціальну чи професійну освіту і досвід роботи в аналогічній сфері від 3 років.

Майстер відділу повинен знати правила та норми охорони праці та протипожежного захисту, електробезпеки та техніки безпеки, основні принципи роботи на комп`ютері та відповідні програмні засоби, ділову мову.

На підставі пункту 2 наведеної посадової інструкції майстер відділу забезпечує господарське обслуговування і належний стан відповідно до правил і норм виробничої санітарії і протипожежного захисту приміщень архіву. Організовує проведення ремонту приміщень, здійснює контроль за якістю виконання ремонтних робіт. Веде облік спожитого газу, води, електроенергії. Забезпечує виконання протипожежних заходів і утримання у справному стані пожежного інвентарю. Бере участь у проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей. Спостерігає за порядком на території архіву. Забезпечує догляд та прибирання території архіву. Відповідає за дотримання в усіх підрозділах вимог правил охорони праці, техніки безпеки, електробезпеки та протипожежного захисту.

З огляду на наведене посадова інструкція майстра відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області не містить вимог до середньої спеціальної чи професійно-технічної освіти за певною професією та у відповідній галузі.

Отже, здобуття ОСОБА_1 вищої освіти за спеціальністю правознавство та досвід роботи в аналогічній сфері понад три роки відповідає вимогам до посади майстра відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області.

Ураховуючи вищу освіту ОСОБА_1 за спеціальністю правознавство, останній знає правила та норм охорони праці та протипожежного захисту, електробезпеки та техніки безпеки.

У матеріалах справи відсутні докази незнання ОСОБА_1 основних принципів роботи на комп`ютері та відповідних програмних засобів, ділової мови, неспроможності забезпечення господарського обслуговування і належного стану відповідно до правил і норм виробничої санітарії і протипожежного захисту приміщень архіву, організації проведення ремонту приміщень, здійснення контролю за якістю виконання ремонтних робіт, ведення обліку спожитого газу, води, електроенергії, забезпечення виконання протипожежних заходів і утримання у справному стані пожежного інвентарю, участі у проведенні інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, спостереження за порядком на території архіву, забезпечення догляду та прибирання території архіву, відповідальності за дотримання в усіх підрозділах вимог правил охорони праці, техніки безпеки, електробезпеки та протипожежного захисту.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про не виконання Державним архівом Чернівецької області обов`язку з повідомлення ОСОБА_1 про всі вакантні посади, зокрема, посаду майстра відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про недотримання Державним архівом Чернівецької області процедури звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи Державного архіву Чернівецької області про відсутність у ОСОБА_1 переважного права на залишення на роботі у порівнянні з іншими працівниками.

Згідно з частиною першою статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до частин другої та третьої статті 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Тобто частина друга та третя статті 42 КЗпП України визначають обставини, які мають враховуватися в разі вирішення питання про залишення на роботі працівника при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Отже визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

І лише, якщо кваліфікації та продуктивність праці працівників є рівноцінними, то перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України.

Для такої перевірки повинні досліджуватися документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 червня 2023 року у справі № 344/16823/21 (провадження № 61-4717св23).

У справі № 569/1607/17 Верховний Суд зазначив, що лише роботодавець оперує достатньою інформацією для визначення продуктивності праці будь-якого працівника, оскільки це є прерогативою виключно роботодавця, який володіє повною інформацією про результативність праці, що характеризує ефективність її витрат у виробництві та сфері послуг. Отже, визначення працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці є компетенцією роботодавця.

За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду.

Разом з тим встановлено, що за штатним розписом Державного архіву Чернівецької області, затвердженим Головою обласної державної адміністрації (начальником обласної військової адміністрації) 09 січня 2023 року, введеного в дію з 01 січня 2023 року, у відділі матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень 8 штатних посад сторожа, згідно із штатним розписом Державного архіву Чернівецької області, затвердженим Головою обласної державної адміністрації (начальником обласної військової адміністрації) 04 квітня 2023 року, у відділі матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву 4 штатні посади сторожа.

При цьому залишилися на роботі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , який призначений на посаду майстра відділу матеріально-технічного забезпечення і обслуговування приміщень Державного архіву Чернівецької області.

Натомість відповідно до відзиву на позов Державним архівом Чернівецької області здійснено порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_1 без аналізу продуктивності праці і кваліфікації ОСОБА_5 , який також залишився на роботі.

За Класифікатором професій ДК 003:2010 посада сторожа належить до розділу «найпростіші професії», не вимагається будь-якого освітньо-кваліфікаційного рівня, у зв`язку з чим неможливо здійснити визначення працівників з більш високою кваліфікацією. При розгляді питання щодо наявності у працівника переважного права на залишення на роботі має враховуватись продуктивність праці.

Продуктивність праці це показник, що характеризує її ефективність і показує здатність працівників випускати певну кількість продукції за одиницю часу. Рівень продуктивності праці характеризується показником виробітку, який показує кількість продукції, що вироблена за одиницю часу.

У даному разі аналіз рівня продуктивності праці здійснюється за наступними ознаками: чи застосовувалися до працівника за час його роботи дисциплінарні стягнення, чи були заохочення за трудові досягнення, чи отримував працівник премії за виконані особливо важкі роботи, чи були прогули та їх кількість, час і кількість разів перебування на лікарняному, тривалість відпусток без збереження зарплати (так звані відпустки за власний рахунок) тощо.

За обставин здійснення Державним архівом Чернівецької області порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації працівників, які залишилися на роботі, і ОСОБА_1 без аналізу продуктивності праці і кваліфікації ОСОБА_5 , який також залишився на роботі, відсутності у матеріалах справи відомостей про продуктивність праці останнього, твердження Державного архіву Чернівецької області про відсутність у ОСОБА_1 переважного права на залишення на роботі у порівнянні з іншими працівниками грунтується на припущенні.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного архіву Чернівецької області залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді Н. К. Височанська

І. Б. Перепелюк