Провадження № 2/742/1215/23
Єдиний унікальний № 742/4573/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченка О.І., за участю секретаря судових засідань Голушко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати, що ОСОБА_1 , належить на праві власності житловий будинок «Б1», прибудова позначена літ. б1, тамбур позначений літ. б2 - загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 .

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_2 , який склав заповіт та заповів все його майно дочці ОСОБА_3 (прізвище позивачки кола вона перебувала у шлюбі). Після смерті батька ОСОБА_1 почала вступати в спадкові права за заповітом. Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом вона вже успадкувала дві земельні ділянки, проте відповідно до повідомлення державного нотаріуса Прилуцької державної нотаріальної контори Домашенко Л.А. їй було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_2 , оскільки право власності на цей будинок її батько за час свого життя не зареєстрував. Для вирішення цього питання їй було рекомендовано звернутися до суду. Згідно договору купівлі-продажу від 21.04.1988 її батько ОСОБА_2 купив жилий дерев`яний будинок, однак згодом його було знесено, а літню кухню позначену під літ. Б-1 було переобладнано під житловий будинок Б1, але право власності батько так і не зареєстрував. На даний час належним чином оформити правовстановлюючі документи на будинок не є можливим у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивчкою і подано даний позов.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, проте останній подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не направив свого представника, однак у надісланій до суду заяві просив слухати справу у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечують.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний актовий запис № 826 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Відповіднодо копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що її батьками зазначено: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.13).

За час життя ОСОБА_2 20.11.2012, склав заповіт який посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Литвиненко О.М. та зареєстрований у реєстрі за №3220, яким заповів все належне йому майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто позивачці, яка на той момент перебувала у шлюбі та змінила прізвище із « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с.9).

Відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 серпня 2013 року шлюб позивачки було розірвано. Прізвище було змінено на дошлюбне « ОСОБА_6 ». Рішення набрало законної сили 26.08.2013 (а.с.14-15).

Після смерті ОСОБА_2 позивачка вступила в спадкові права за заповітом.

Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 18.07.2023, ОСОБА_1 успадкувала: земельну ділянку площею 0,2900 гектарів, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, Банківська сільська рада, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер::06:000:0547 та земельну ділянку площею 3,2600 гектарів, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, Банківська сільська рада, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер::06:000:0160, що також підтверджується і відповідними Витягами з Державного реєстру речових прав від 18.07.2023 (а.с.57-60).

Проте, відповідно до Повідомлення державного нотаріуса Прилуцької державної нотаріальної контори Домашенко Л.А. від 18.07.2023 за №487/02-14, їй було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_2 , оскільки право власності на цей будинок ОСОБА_2 за час свого життя не зареєстрував. Для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду (а.с.11-12).

Відповідно до технічного паспорту станом на 17 березня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 знаходяться: житловий будинок позначений літ. Б1, прибудова позначений літ. 61, тамбур позначений літ. 62 - загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м. та надвірні будівлі - сарай позначений літ. В1, вбиральня позначений літ. У1, ворота позначений №1, огорожа позначений №2 (а.с.20-25).

Згідно договору купівлі-продажу від 21.04.1988, який зареєстрований в реєстрі за №1948 та посвідчено державним нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори, вбачається, що ОСОБА_2 купив один жилий дерев`яний будинок, жилою площею 34,1 кв.м., зазначений в плані під літ. А1, літня кухня Б-1, огорожа, корисна площа будинку складає 55,3 кв.м.. Цей будинок належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого Прилуцькою держнотконторою 30.03.1972 за №1771 та зареєстрованого в Прилуцькому міжміському бюро технічної інвертаризації за №105 (а.с.17-19).

Як вбачається із наданих документів, житловий будинок позначений в плані під літ. А1 було знесено, а літню кухню позначену під літ. Б-1 було переобладнано під житловий будинок Б1, але право власності ОСОБА_2 - не зареєстрував.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. З зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до роз`яснень викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до копією звіту про незалежну оцінку майна, згідно з яким, ринкова вартість житлового будинку «Б1», прибудова позначений літ. 61, тамбур позначений літ. 62 - загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 130792,00 грн (а.п.26-56).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що ОСОБА_1 у відповідності до ст.ст.1235-1236 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та приймаючи до уваги, що спадкодавець за життя з певних причин, не зареєстрував свого права власності на спірний житловий будинок, тому позов про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 81, 258-259, 263-265, 273,354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до територіальної громади м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради (вул..Незалежності, 82, м.Прилук, 4) про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , на праві приватної власності належить житловий будинок «Б1», прибудова позначена літ. б1, тамбур позначений літ. б2 - загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.12.2023.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО