Постанова

Іменем України

28 червня 2023 року

м. Київ

справа № 757/48467/21

провадження № 61-10924св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач- приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., Борисової О. В.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовна заява мотивована тим, що 02 жовтня 2019 року між ПрАТ «СК «АРКС» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТР» (далі - ТОВ «ОПТР») було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 162ак9юб. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до умов вказаного договору страхування ПрАТ «СК «АРКС» взяло на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку, сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

24 грудня 2019 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_2 у м. Києві по Дарницькому шосе, скоїв зіткнення з транспортним засобом «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «ОПТР». Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року у справі № 753/519/20 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт № ARX2540453 від 10 лютого

2020 року, на підставі якого ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 114 546 грн 28 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за полісом № АО771385 у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Галицька» (далі - ПрАТ «СК «Галицька»).

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2021 року у справі № 909/1101/20 позов ПрАТ «СК «АРКС» до ПрАТ «СК «Галицька»про відшкодування збитків задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «Галицька» на користь ПрАТ «СК «АРКС» 57 983 грн страхового відшкодування. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 56 563 грн 28 коп., яка підлягає стягненню безпосередньо із винної у ДТП особи - ОСОБА_1 .

Ураховуючи викладене, ПрАТ «СК «АРКС» просило суд стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 56 563 грн 28 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року позов ПрАТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПрАТ «СК «Галицька» виконало обов`язок щодо виплати ПрАТ «СК «АРКС» грошових коштів, сплачених ним власнику автомобіля марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_3 , - ТОВ «ОПР» на відшкодування шкоди, завданої унаслідок ДТП.

Позивач не довів, що виконані ремонтні роби, вартість яких складає 114 546 грн 28 коп., знаходяться в прямому зв`язку з вказаною ДТП, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення частини виплаченого позивачем страхового відшкодування в сумі 56 563 грн 28 коп. з відповідача. Крім того, суд першої інстанції не прийняв в якості доказу сплати позивачем страхового відшкодування платіжне доручення від 11 лютого 2020 року № 641138 зазначивши, що за цим платіжним дорученням позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 57 983 грн, а до матеріалів цивільної справи долучено платіжне доручення позивача із тими самими реквізитами, але вже на суму 114 546 грн 28 коп.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2022 рокуапеляційну скаргу ПрАТ «СК «АРКС» задоволено. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову ПрАТ «СК «АРКС». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» 56 563 грн 28 коп. на відшкодування шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку з встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку, тобто, відповідачем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 363/2990/17, від 03 лютого 2021 року у справі № 761/38886/19 тощо, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження в указаній справі й витребувано цивільну справу

№ 757/48467/21 із Печерського районного суду м. Києва.

У січні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що не погоджуючись з доводами позовної заяви, він подав відзив на позов, в якому зазначив про недоведеність позовних вимог, просив суд не приймати до уваги наданий позивачем доказ про виплату страхового відшкодування за платіжним дорученням від 11 лютого 2020 року №641138 на суму 114 546 грн 28 коп., оскільки існує судове рішення, яким встановлено, що за цим платіжним дорученням здійснено виплату у розмірі 57 983 грн. Зазначав, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, оскільки електронна адреса, на яку судом направлено лист відповідачу, не є його офіційною електронною адресою.

Також вказував, що звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях як інвалід ІІ групи, тому апеляційний суд не мав правових підстав для стягнення з нього на користь позивача витрат по сплаті судового збору 5 675 грн.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У грудні 2022 року представник ПрАТ «СК «АРКС» подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

02 жовтня 2019 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ТОВ «ОПР» укладений договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності власників наземного транспорту та від нещасного випадку на транспорті № 162ак9юб. Строк дії договору визначено з 05 жовтня 2019 року до 04 жовтня 2020 року (п. 13 договору) (а. с. 11-18).

Відповідно до додатку до договору добровільного страхування до списку застрахованих транспортних засобів входить автомобіль «Ford Tourneo Connect» (а. с. 19).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька». Ліміт відповідальності страховика встановлено в сумі 100 000 грн (а. с. 37).

Відповідно до висновків, викладених у звіті суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) « ОСОБА_2 » від 23 січня 2020 року № 1145 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 117 735 грн 12 коп., вартість матеріального збитку становить 57 983 грн (а. с. 20-23).

Згідно з актом огляду транспортного засобу від 08 січня 2020 року, складеного оцінювачем ФОП « ОСОБА_2 » ОСОБА_3 в присутності власника автомобіля «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_3 , вказаний автомобіль отримав внаслідок ДТП наступні пошкодження: двері задні праві, облицювання заднього бамперу, ліхтар задній правий, боковина права, диск задній правий, балка задня, ланжерон задній правий, панель задня, двері задні ліві, підлога багажника, нижня петля правих дверей (а. с. 25-26)

Відповідно до ремонтної калькуляції № 1.003.19.0 вартість ремонту становить 117 735 грн 12 коп. (а. с. 28-30).

Згідно з актом від 10 лютого 2020 року № ARX2540453 ПрАТ «СК «АРКС» сума страхового відшкодування, яке підлягає виплаті на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу від 02 жовтня 2019 року № 162ак9юб на користь власника автомобіля «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_3 ТОВ «ОПР», складає 114 546 грн 28 коп.

11 лютого 2020 року ПрАТ «СК «АРКС» на підставі вище зазначеного акту було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «ОПР» у розмірі 114 546 грн 28 коп., що підтверджується копією платіжного доручення від 11 лютого 2020 року № 641138 (а. с. 36).

Рішенням господарського суду Івано- Франківської області від 18 лютого 2021 року позов ПрАТ «СК «АРКС» до ПрАТ «СК «Галицька» про відшкодування збитків задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «Галицька» на користь ПрАТ «СК «АРКС» 57 983 грн страхового відшкодування (а. с. 38-40).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції відповідає не в повній мірі.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ «СК «АРКС» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції встановив, що звертаючись до суду з даним позовом ПрАТ «СК «АРКС» посилалось на те, що воно, як страховик потерпілої у ДТП 24 грудня 2019 року особи - ТОВ «ОПР» (власника пошкодженого автомобіля «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_3 ) виплатило на ремонт вказаного автомобіля за договором добровільного страхування страхове відшкодування в сумі 114 546 грн 28 коп. з урахуванням вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу. Оскільки ПрАТ «СК «Галицька» сплатило на користь ПрАТ «СК «АРКС» суму страхового відшкодування - вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу в сумі 57 983 грн, то суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що різниця між виплаченим позивачем страховим відшкодуванням, що становить суму 56 563 грн 28 коп. підлягає стягненню з винної особи - ОСОБА_1 .

Посилання в касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції не направив йому ( ОСОБА_1 ) копії апеляційної скарги та ухвали про відкриття апеляційного провадження є безпідставними з огляду на таке.

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Разом з тим, Верховний суд виходить з того, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 947/26777/19 (провадження № 61-9161св22), від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22 (провадження № 61-7107 св22).

Встановлено, що позивач в заяві про ознайомлення з матеріалами справи вказав електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка надає можливість відправки на неї судових повісток, листів та судових рішень (а.с. 50). 08 серпня 2022 року апеляційним судом на цю ж адресу надіслано копію апеляційної скарги, копію ухвали про відкриття апеляційного провадження (а.с. 94-95).

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

За таких обставин посилання касаційної скарги на те, що позивач та її представник - ОСОБА_4 не були належним чином повідомлені про розгляд справи, є безпідставними.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Разом із тим, колегія суддів не може погодитись із висновками судів в частині розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У матеріалах справи наявна копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення ОСОБА_1 з 01 вересня 2020 року ІІ групи інвалідності (а.с. 63).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Отже, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору в силу закону, у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави для покладення на нього обов`язку щодо компенсації ним суми судового збору, сплаченого позивачем.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, постанова апеляційного суду в частині розподілу судових витрат - зміні, а в іншій частині - залишенню без змін.

За змістом статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року змінити, виключивши абзац наступного змісту: «Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» () судові витрати у розмірі 5 675,00 грн».

В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2022 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович