Справа № 242/1018/23
Провадження № 2/242/535/23
РІШЕННЯ

іменем України

25 грудня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Черкова В. Г., при секретарі Носаль А. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

07.07.2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 30.07.2005 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_1 зареєстрували шлюб від якого сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 27.08.2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23.07.2007 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевказаного рішення, було видано виконавчий лист № 2-1728-2007 від 27.08.2007 року, який перебуває на виконанні Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 26.11.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_1 розірвано. Відповідно до медичного висновку № 46 від 27.11.2018 року, виданого КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги Селидівської міської ради», неповнолітня дитина ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи підгрупи «А», із захворювання ДЦП подвійна геміплегічна форма тяжкого ступеня з порушенням функцій статики та ходіння, груба затримка всіх видів розвитку. Відповідач тривалий час офіційно не працював та належної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, та жодного покладеного законом на батьків обов`язків відповідач не виконує, не бере ні якої участі у вихованні доньки, не цікавиться за які кошти виховується та утримається дитина. Внаслідок неналежного виконання відповідачем вищезазначеного рішення суду виникла заборгованість по виплаті аліментів на утримання дитини. Згідно довідки розрахунку від 27.06.2023 року, виданої Селидівським ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 01.11.2018 по 27.06.2023 складає 94 228 грн. 95 коп. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2018 року по 27.06.2023 року складає 968 483 грн. 04 коп., що значно перевищує основний розмір заборгованості по аліментам. Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у розмірі, що дорівнює розміру суми заборгованості по аліментам, а саме 94 228 грн. 95 коп. Крім того, позивач 06.10.2021 року звернулась до ТОВ «Дентал клінік Дніпро» із необхідністю лікування зубів доньки, оскільки вона тривалий час скаржилась на біль в зубах, що посилювалася під час жування, тому лікування здійснювалося під загальним наркозом та одразу всіх хворих зубів. Згідно рахунку від 06.10.2021 року витрати на лікування дитини складає 20 000 грн.. Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню додаткові витрати на утримання їх дитини, пов`язані із лікування у розмірі 10 000 грн, що дорівнює половині суми понесених позивачем витрат. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за весь час прострочення зобов`язання у сумі 94 228, 95 грн., додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 10 000 грн., та судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач надав 15.08.2023 року відзив на позовну заяву відповідно до якого зазначив, що дійсно сторони перебували у шлюбі з 30.07.2005 року по 2007 рік, яке припинено у 2007 році, за час подружніх відносин у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . відповідно до довідок виданої ВП «Автобаза» № 28 від 04.08.2023 року із заробітної плати утримувались аліменти, частка стягнення 25% заборгованість по аліментам відсутня; згідно до довідки ТОВ «Урожай Дистрибьюшн» від 09.08.2023 року за період з серпня по жовтень 2021 року утримувались аліменти, заборгованість по аліментам відсутня, відповідно до довідки Селидівського міського центру зайнятості від 04.08.2023 року перебував на обліку та з 27.10.2021-24.07.2022 року отримував допомогу по безробіттю з якої утримувалися та перераховувалися аліменти, крім того на перерахування аліментів надав квитанції про перерахування коштів, таким чином підстав для притягнення до відповідальності не вбачається. Відповідач звертався до відділу ДВС з питанням перевірки правильності визначення суми боргу та виконавцем було здійснено перерахування суми та станом на 01.08.2023 року становить 19663,30 грн, а довідка від 27.06.2023 року є недійсною. Борг зі сплати аліментів утворено з липня 2021 року з причини відсутності у відповідача доходу. Стосовно вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відповідач зазначає, що витрати на лікування зубів не є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України, жодних доказів направлення та рекомендацій щодо необхідності лікування в приватній клініці позивачем не надано. На підставі зазначеного просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Від позивача надійшла 08.09.2023 року відповідь на відзив, відповідно до якого зазначила, що підприємства за наслідком відрахування надсилають звіт про здійсненні відрахування та виплати та у разі припинення виплати повідомляють виконавця про причину припинення виплат, проте відповідачем належних доказів на факт виконання ст. 69 ЗУ «Про виконавче провадження» до суду не надані та в матеріалах виконавчого провадження відсутні, крім того згідно до виписки по банківському рахунку відомості про надходження коштів на її рахунок, зазначений в заяві на перерахування коштів для отримання аліментів кошти не надходили. Довідка розрахунок державного виконавця не може бути прийнятою до уваги суду, оскільки вказаний розрахунок проведений без належної перевірки надходження на користь позивача аліментів, відповідачем не надано жодного документу на підтвердження звільнення від обов`язку утримання дитини. Посилання відповідача на наявність довідок само по собі не виключає вину платника аліментів, який знав про наявність рішення суду про стягнення на його користь аліментів, крім того зазначає, що з січня 2021 року мінімальний розмір на дитину повинен складати 718,50 грн., з січня 2022 року 785,40 грн., таким чином довідка із центру зайнятості доводить факт винності відповідача у виникненні заборгованості. Оскільки останній достеменно знав про розмір отриманої ним допомоги по безробіттю і як наслідок про розмір сум, які повинні були утримуватися з неї, але не здійснював оплату аліментів в розмірі встановленому рішенням суду та законом. також зазначила, що з аналізу норм закону, в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові, які визначається залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, та факт необхідності підтвердження несення додаткових витрат спростовується наданими доказами.

Заяви та клопотання сторін.

02.08.2023 року від відповідача надійшла заява про надання йому копій документів для ознайомлення.

09.10.2023 року від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

25.12.2023 року від представника відповідача надійшла заява про долучення додаткових доказів.

25.12.2023 року від представника відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача на військовій службі.

25.12.2023 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача, а також зазначено про підтримання заяви про зупинення провадження у справі та відзиву на позовну заяву.

Інших заяв чи клопотань по справі не надходило.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суд приходить до наступного.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, N 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, N 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі N 6-1367цс15 зазначено, що "зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи".

Верховний Суд сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань. Такі правові позиції містяться в ухвалах про зупинення провадження Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.12.2022 по справі 757/5240/16-ц, від 29.08.2022 по справі 461/5209/19, від 29 серпня 2022 року в справі N 461/5209/19 та в інших.

У вказаних справах Верховний Суд зупиняв провадження, оскільки сторонами надані докази перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

Відповідачем на підтвердження існування визначених п.2 ч.1ст. 251 ЦПК України обставин до матеріалів справи додано довідку від 01.09.2023 р. №06/6795 про те. Що солдат ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації та направлений до військової служби для проходження військової служби, довідку від 08.09.2023 року №12/3214 про те, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 29.08.2023 року по теперішній час, а також копію військового квитка серії НОМЕР_2 , однак зазначені документи не містить інформації про переведення на воєнний стан або залучення до виконання завдань у зоні бойових дій військового формування, у якому перебуває відповідач на військовій службі, та не надано інших доказів на підтвердження його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Крім того явка в судове засідання судом не визначалась обов`язковою, відповідач у справі діє через представника, а також враховуючи предмет спору про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти та стягнення додаткових витрат на дитину, тому попри військовий стан в Україні та знаходження відповідача у складі Збройних Сил України право позивача на стягнення додаткових витрат по аліментам та неустойки (пені) не може бути обмежено, таким чином заява про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 12.07.2023 р. відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 19.09.2023 року справу передано в провадження судді Хацько Н. О.

Ухвалою від 22.09.2023 року справу прийнято до свого провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 20.12.2023 року справу було передано судді Селидівського міського суду Донецької області Черкову В.Г.

Ухвалою від 20.12.2023 року справу було прийнято до свого провадження, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 30.07.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюбу 30.07.2005 року, актовий запис № 98.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 01 березня 2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , актовий запис № 49.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюб серії НОМЕР_5 від 26.11.2010 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 розірвано 19.11.2010 року, актовий запис № 173.

Згідно рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.08.2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23.07.2007 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 55798055 від 13.02.2018 року, державним виконавцем Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Кучерук Н.П., відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1728-2007 виданого 27.08.2007 року Селидівським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з усіх видів заробітку.

В свою чергу відповідно до довідки про утримані та сплачені аліменти виданої ВП «Автобаза» ДП «Селидіввугілля» № 28 від 04.08.2023 року за період з 01 листопада 2018 року по 31 липня 2021 року у ОСОБА_1 утримувались аліменти у загальному розмірі 52736,68 грн.

Згідно до довідки про доходи виданої ТОВ «Урожай дистрибьюшн» від 09.08.2023 року у ОСОБА_1 за період з серпня 2021 року по жовтень утримувались аліменти у загальному розмірі 5000,95 грн.

Відповідно до довідки про доходи Селидівського міського центру зайнятості від 04.08.2023 року № 04/388/01-52-23, ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував допомогу по безробіттю, з якої утримувались та перераховувались аліменти, та відповідно до відомостей якої в період з грудня 2021 року по серпень 2022 року було нараховано та утримано та виплачено аліментів у загальному розмірі 4451,57 грн.

Згідно до квитанцій від 29.08.2022 р., від 29.09.2022 р., від 26.10.2022 р. №18, від 28.11.2022 р. № 59, від 02.01.2023 р. № 15, від 02.02.2023 р. № 28, від 17.03.2023 р. № 70,від 17.04.2023 р. №20, від 17.05.2023 р. № 15, від 16.06.2023 р. №21, від 17.07.2023 р. №29 відповідачем перераховувались кошти на оплату аліментів.

Згідно до довідки-розрахунку від 27.06.2023 року № 55798055 складеної Селидівським ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у період з січня 2018 по червень 2023 року виникла заборгованість, розмір якої становить 94 228,95 грн.

Згідно до довідки-розрахунку складеної 22.12.2023 року №55798055 Селидівським відділом ДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції обрахована за період з червня 2021 року по грудень 2023 року та заборгованість по аліментам обчислена виходячи з мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, середньої заробітної плати по Покровському району, заробітної плати боржника та складає станом на 22.12.2023 року 16449,55 грн.

Факт невиконання платником аліментів ОСОБА_1 рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підтверджується довідками - розрахунками заборгованості, складеним помісячно головним державним виконавцем Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 27.06.2023 року та від 22.12.2023 року за № 55798055.

Так, відповідач аліменти не сплачує, в зв`язку з чим у період з червня 2021 року по грудень 2023 року виникла заборгованість, розмір якої становить 16449,55 грн. (згідно до довідки розрахунку, станом на червень місяць сума заборгованості по аліментам складала 17906,05 грн.

Згідно медичного висновку № 46 від 27.11.2018 року, виданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Селидівської міської ради», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання: ДЦП подвійна геміплегічна форма тяжкого ступеню з порушенням функції статики та ходіння, груба затримка всіх видів розвитку.

Згідно огляду лікаря отоларинголога ТОВ «Дентал клінік Дніпро» від 06.10.2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має анамнез захворювання: зі слів матері дитина тривалий час скаржиться на біль в зубах, що підсилюється при жуванні. Клінічний діагноз: гострої патології на момент огляду не виявлено; ДЦП подвійна геміплегічна форма тяжкого ступеню з порушенням функції статики та ходіння, груба затримка всіх видів розвитку; протипоказання з боку ЛОР органів для проведення стоматологічного лікування під загальним знеболенням немає.

У відповідності до акту виконаних робіт ТОВ «Дентал Клінік Дніпро» від 06.10.2021 року № 31585 було здійснено 4 на суму 7350,00 грн.

У відповідності до акту виконаних робіт ТОВ «Дентал Клінік Дніпро» від 06.10.2021 року № 31536 було здійснено 1 найменування робіт на суму 350,00 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт ТОВ «Дентал Клінік Дніпро» від 06.10.2021 року № № 31604 було здійснено 1 роботу на суму 1000,00 грн..

Згідно до акту виконаних робіт ТОВ «Дентал Клінік Дніпро» від 06.10.2021 року № 31580 було здійснено 16 робіт на суму 11300,00 грн.

Таким чином ТОВ «Дентал Клінік Дніпро» клієнту ОСОБА_2 була фактично нараховано вартість за 22 роботи на загальну суму 20000,00 грн.

Згідно довідки ТОВ «Дентал Клінік Дніпро» клієнту ОСОБА_2 нараховано вартість за 22 роботи на загальну суму 20 000 грн.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах зма гальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

На підставі ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунком заборгованості по аліментах, здійснений державним виконавцем.

Виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, відповідач, як батько дитини, зобов`язаний нести витрати по її утриманню, однак, відповідач в добровільному порядку аліменти у розмірі визначеному рішенням суду не сплачує, тим самим фактично намагається перекласти свій обов`язок піклуватись та матеріально забезпечувати доньки виключно на позивача, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що заборгованість відповідача по аліментам станом на 22.12.2023 року становить 16449,55 грн., що підтверджено довідкою-розрахунком від 22.12.2023 року, яка виникла за період з 06.06.2021 року по 22.12.2023 року.

Таким чином сума заборгованості за період з 01.06.2021 року по 27.06.2023 року складає 463683,50 грн.

Встановлено, що заборгованість станом на на червень 2023 року, становить 17906,05 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22.12.2023 року № 55798055. Правильність розрахунку позивачем не оспорюється.

Частиною 1 ст. 196 СК України чітко і безальтернативно встановлено розмір стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами, тому сума пені не може бути більшою за 17906,05 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів підлягає частковому задоволенню у розмірі 17906,05 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд зазначає наступне.

Статтею 185 Сімейного кодексу України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Частина 2 ст. 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.181,182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У пункті 18 вище зазначеної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

З наданих позивачем доказів вбачається, що загальна сума понесених позивачем та підтверджених додаткових витрат на дитину складає 20 000,00 грн.

При визначенні розміру додаткових витрат, суд враховує, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини та зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, позивач особисто понесла додаткові витрати на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 20 000,00 грн., а відповідач не брав участі у вказаних додаткових витратах на дитину, відтак, стягненню з відповідача підлягає 50% від вартості понесених витрат на дитину, що складає 10 000 грн. 00 коп.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 195, 196, 197 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів та додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01.06.2021 року по 27.06.2023 року у розмірі 17906 (сімнадцять тисяч дев`ятсот шість) грн. 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини доньки у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_7 ), судовий збір на користь держави у розмірі 287 (двісті вісімдесят сім) грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Г. Черков