НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

25 грудня 2023 рокуСправа № 322/2079/23

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., розглянувши матеріали

заяви:ОСОБА_1
до:ОСОБА_2
про:видачу судового наказу про стягнення аліментів,

та перевіривши дотримання заявником вимог ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України),

встановив:

22.12.2023 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшла зазначена заява, в якій представник заявниці просить суд:

- видати судовий наказ, яким стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно.

Вирішуючи питання про наявність підстав для видачі судового наказу, суд виходить з такого.

Згідно з п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У поданій заяві зазначено, що наразі заявниця разом із малолітнім сином мешкають у м. Запоріжжі. Проте, до заяви не додано жодного доказу на підтвердження цієї обставини.

Відсутність таких доказів унеможливлює вирішення питання про стягнення аліментів, оскільки відповідно до ч.5 ст.183 СК України, право на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що подана заява не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України, отже за рештою вимог також слід відмовити у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч.2 ст.165 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.165 167, 260, 261, 263, 272 ЦПК України, суддя

ухвалив:

відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на підставі пункту 1 частини першої статті 165 ЦПК України.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ цього Кодексу, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.О. Губанов