УХВАЛА

"03" липня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Ротар М.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Романцової Тетяни Володимирівни про забезпечення позову по цивільній справі №761/19794/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця Шевченко Тетяни Сергіївни, ОСОБА_2 про визнання недійсними результатів електронних торгів

встановив

30 червня 2023 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області на підставі ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2023 року надійшла цивільна справа №761/19794/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця Шевченко Тетяни Сергіївни, ОСОБА_2 про визнання недійсними результатів електронних торгів

Ухвалою від 03 липня 2023 року відкрито провадження по справі та справа призначена до підготовчого провадження в порядку загального позовного провадження.

Одночасно разом з позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позову шляхомнакладення арешту на наступне майно, яке належить ОСОБА_1 до набуття даним рішенням суду законної сили:

Комплекс будівель загальною площею 823.9 кв.м. та земельна ділянка площею 0.2512 га, КН :06:007:0009, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Нежитлова будівля магазину з підвалом загальною площею 275,8 кв.м. та земельна ділянка площею 0,0266 га, КН :11:034:0189, за адресою; АДРЕСА_2 .

Крім того просили вжити заходів забезпечення позову по даній справі, до набуття даним рішенням суду законної сили, шляхом зупинення проведення електронних торгів, які мають відбутися 26.06.2023 у виконавчому провадженні № 66613349, щодо продажу комплексу будівель загальною площею 823.9 кв.м. та земельна ділянка площею 0.2512 га, КН :06:007:0009, що розташований за адресою; АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим що, стягувач може набути право власності на дане майно, внаслідок чого він зможе користуватись їм на власний розсуд, в тому числі й відчужити його на користь інших осіб, тому невжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, до набрання рішення суду законної сили по даній справі, не зможе ефективно захистити порушені права позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Крім того не вжиття судом даних заходів забезпечення позову зможе в майбутньому ускладнити виконання даного рішення суду, якшо на момент винесення судом рішення дане майно буде відчужено на користь інших осіб, оскільки позивач буде змушений додатково звертатись до суду вже з іншим позовом, про витребування даного майна у добросовісного набувача.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику осіб.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд вважає, що в заяві про забезпечення позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Таким чином, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на позивача.

Судом встановлено, що предметом спору у вищевказаній цивільній справі є визнання недійсними результати електронних торгів із реалізації нежитлової будівлі магазину з підвалом загальною площею 275,8 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0266 га, КН :11:034:0189, за адресою: АДРЕСА_2 ; та визнання недійсними результати електронних торгів із реалізації комплексу будівель загальною площею 823.9 кв.м. та земельною ділянкою площею 0.2512 га, КН :06:007:0009, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нерухоме майно: нежитлова будівля, магазин з підвалом загальною площею 275,8 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, кадастровий номер :11:034:0189, площею 0,0266 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано 26.06.2023 року за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.

Що стосується нерухомого майна: комплекс будівель, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 були проведені треті електронні торги 26.06.2023 року, які не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Крім того ухвалою суду від 29 червня 2023 року по цивільній справі №473/3217/23 вжито заходи забезпечення позову шляхом шляхом заборонити усім суб`єктам владних повноважень, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь- які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: комплекс будівель площею 823,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17334099; Земельну ділянку, площею 0,2512 га, кадастровий номер :06:007:0009, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.150-153, 187, 274, ЦПК України, суд

Постановив

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Романцової Тетяни Володимирівни про забезпечення позову по цивільній справі №761/19794/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця Шевченко Тетяни Сергіївни, ОСОБА_2 про визнання недійсними результатів електронних торгів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Повний текст ухвали складено 03 липня 2023 року.

Суддя М.М. Ротар