Справа № 362/3303/23
Провадження № 2/362/1662/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Шмагун М.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні у приміщенні суду м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Васильківської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/9 частин житлового будинку з вуличними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 46,3 кв.м, житловою площею 20,8 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В підготовче засідання позивач та його представник не прибули, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, проте подав до суду, в якій просив проводити розгляд справи за їх відсутності та вказав, що у позивача є наявність спадкових прав на майно та неможливість їх оформлення у встановленому законом порядку, їх вимоги не порушують прав відповідача, тому він не заперечує стосовно предмету позову.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації, необхідної для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, оглянувши матеріали справи №362/3303/23 за позовом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст. 200, 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позовних вимог у підготовчому засіданні, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвами про народження, про смерть (а.с. 8, 9, 56, 57).

Після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне її майно, в тому числі на житловий будинок з вуличними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 46,3 кв.м, житловою площею 20,8 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 01.02.1986 р., на підставі якого мати позивача ОСОБА_2 після ОСОБА_3 успадкувала 1/3 частину від 2/3 частин спірного будинку, що становить 2/9 його частин. Вказане свідоцтво було зареєстроване у погосподарській книзі виконкому Крушинської сільської ради, що стверджується відповідним написом на вказаному свідоцтві. При цьому, як вбачається, свідоцтво про право на спадщину за заповітом не було зареєстроване у місцевому БТІ (а.с.11,82).

Відповідно до довідки виконкому Крушинської сільської ради, згідно запису в погосподарській книзі виконкому Крушинської сільської Ради народних депутатів за № 559 померлому ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 належало 2/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями (а.с.12).

Отже, ОСОБА_3 був власником 2/3 частин спірного будинку, 01.02.1986 р. ОСОБА_2 успадкувала 2/9 частини будинку, проте не зареєструвала до кінця своє право власності на нього, через відсутність на той час законодавчо визначеної процедури для реєстрації житлових будинків в сільській місцевості. Тому, ОСОБА_2 зареєструвала своє право на успадковану частину спірного будинку у погосподарській книзі виконкому Крушинської сільської ради під № 600.

За таких обставин, за життя ОСОБА_2 набула право власності на 2/9 частини спірного будинку.

Відповідно до архівної довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 02.07.2021 р. № ВС0621026, право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 не зареєстровано. Нерухоме майно за вищевказаною адресою за інвентаризовано на ім`я ОСОБА_2 , інвентаризаційна справа №227 (а.с.14, 60).

Відповідно довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» щодо показників на житловий будинок від 02.07.2021 р. № Вс0621026, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 46,3 кв.м, житлову площу 20,8 м.кв (а.с.15).

ОСОБА_2 приватизувала земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,250 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.23).

Також спадкодавиця набула у власність земельну ділянку площею 0,940 га, кадастровий номер :05:011:0011, для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , яку позивач успадкувала (а.с. 24, 25, 73-77, 88).

Як вбачається із копії спадкової справи №170/2019 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач звернулась до Васильківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.50).

Однак, позивач отримав постанову від 15.02.2022 р. № 92/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів з відповідною реєстрацією за померлою на вищевказаний житловий будинок (а.с.10,91).

З огляду на спадкову справу, за життя ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я свого сина ОСОБА_4 , яким заповіла 1/2частку житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових надвірних будівель та споруд, що знаходяться в АДРЕСА_2 (а.с. 58). ОСОБА_4 не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом щодо іншого майна, що становить спадкову масу, тому спір про право відсутній.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі статті 16 ЦК України позивачі бажають захистити своє порушене право способом визнання права, яке оспорюється, заперечується (постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 (надалі Лист ВССУ), який визначає основні засади розгляду цивільних справ про спадкування, визначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент оформлення своїх прав на майно.

Відповідно до пукну 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 р., яка діяла станом на 1986 р. (рік спадкування спірного будинку матір`ю позивача) реєстрація будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцем Рад депутатів трудящих.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6 вказаної Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Оскільки спірний будинок розташований в селі, а не в селищі міського типу чи місті, на нього не поширюється дія Інструкції.

Відповідно до положень ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено ті обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог, відповідачем їх визнано.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76, 77, 80, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/9 частин житлового будинку з вуличними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 46,3 кв.м, житловою площею 20,8 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Кравченко Л.М.