КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2592/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

за участю секретаря судового засідання Вакуленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 29 листопада 2016 року на примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ДТГО «Південно-Західна залізниця» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу та приведення приміщення у попередній стан, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив поновити йому строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа від 29 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ДТГО «Південно-Західна залізниця» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу та приведення приміщення у попередній стан, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування заяви зазначав, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання був пропущений з поважних причин, оскільки первісно ОСОБА_1 подав його у встановлений законодавством термін, а в подальшому після повернення виконавчого листа не зміг вчасно отримати його для повторного направлення внаслідок обставин непереборної сили, що не залежали від його волі, а саме, перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва в апеляційній та касаційній інстанціях, а також запровадження карантину з метою запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби на території України, а також воєнного стану. З метою виконання судового рішення, заявник звернувся з даною заявою.

На підставі викладеного вимоги заяви просив задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його заяви.

У мотивування скарги зазначає, що ухвала апеляційного суду, після якого судове рішення набрало законної сили, датована 25 травня 2017 року, а отже тільки починаючи з 26 травня 2017 року почав діяти трирічний термін, який сплив 25 травня 2020 року, тобто встановлений законом строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем було пропущено після введення в дію на території України карантинних обмежень, за яких процесуальні строки продовжувалися на час дії таких обмежень.

Зауважує, що отримати виконавчого листа після 25 травня 2017 року не виявилося можливим, оскільки після повернення з апеляційної інстанції справу було направлено до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, що завадило отримати виконавчий лист.

Вказує, що постанову Верховного Суду він зміг отримати лише 07 червня 2022 року.

31 травня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 , в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки вважає, що причини, зазначені ОСОБА_1 у заяві та апеляційній скарзі, не відносяться до поважних, а поновлення строку є неможливим.

13 червня 2023 року надійшла відповідь на відзив від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , в якій остання просить задовольнити вимоги апеляційної скарги, вважаючи оскражувану ухвалу незаконною.

Зазначає, що у даній справі вже розглянуті дві заяви про видачу дублікатів виконавчих листів, які були задоволені.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, виходив з того, що жодної поважної обставини, яка б завадила ОСОБА_1 пред`явити виконавчий документ до виконання протягом встановленого законом строку, заявником не вказано.

Згідно статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, вказаним вимогам постановлена ухвала не відповідає з огляду на наступне.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні коридором, площею 5,94 кв.м, у належній ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності квартирі АДРЕСА_1 ; здійснити демонтаж у коридорі розміром 5,94 кв.м. на плані №3 шляхом демонтажу самочинно замурованих проходів між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , демонтажу сантехнічного обладнання в квартирі АДРЕСА_3 , та встановлення стіни між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , тобто повернення майна - коридору розміром 5,94 кв.м у первісний стан, який був до самовільної перебудови, який належить квартирі АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності позивача на приватизовану квартиру АДРЕСА_2 , для повернення у первісний стан зазначеного приміщення 5,94 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_7 , який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 - відхилено.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року - залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року залишено без змін.

Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред К.М. від 30 березня 2017 року в рамках виконавчого провадження №53081635 виконавчий лист №2-11404/11 від 29 листопада 2016 року повернуто на підставі частини першої статті 38 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з поновленням судом строку на апеляційне оскарження, до суду, який його видав.

Постановою Верховного суду від 10 грудня 2018 року касаційні скарги ОСОБА_5 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 залишено без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року залишено без змін.

17 січня 2019 року матеріали цивільної справи повернуті до суду першої інстанції.

Копію постанови Верховного Суду від 10 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримано 07 червня 2022 року.

14 червня 2022 року ОСОБА_1 в суді першої інстанції отримав виконавчий лист.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_1 посилався на те, що пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин, оскільки не мав змоги довідатись про надходження справи з Верховного Суду до суду першої інстанції з причин запровадження на території України карантинних обмежень, а у подальшому воєнного стану.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІ, який був чинний на момент ухвалення рішення та видачі виконавчих листів, строк пред`явлення виконавчих документів до виконання було встановлено три роки.

Положеннями частин першої-другої статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З огляду на зміст Закону №1404-VІІ строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Поважність причин пропуску строку є оціночною категорією і встановлюється у кожному конкретному випадку.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення дій.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Таким чином, ОСОБА_1 не мав змоги отримати виконавчий лист, який містився у матеріалах справи, у зв`язку із оскарженням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року в апеляційному та касаційному порядку, копію постанови Верховного Суду від 10 грудня 2018 року отримав лише 07 червня 2022 року, а виконавчий лист - 14 червня 2022 року, тобто вже по закінченню встановленого законом трирічного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Зважаючи на матеріали справи та викладені заявником обставини, колегія суддів уважає, що ОСОБА_1 пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин, які не залежали від волі останнього.

Окрім того, матеріалами справи встановлено, що ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2023 року заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання щодо стягнення з боржника боргу та судового збору задоволені.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Hornsby v. Greece», пункт 40).

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, колегія суддів, враховуючи оскарження боржником рішення суду першої інстанції в апеляційному та касаційному порядку, що фактично унеможливлювало пред?явлення виконавчого листа до виконання у встановлений строк, а також зважаючи на обов?язковість виконання судового рішення, доходить висновку, що строк пропущений з підстав, що не залежали від заявника, рішення суду не виконано, чинне, а тому наявні підстави для задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для його пред?явлення до виконання.

Відповідно до статті 374 ЦК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення згідно частини першої статті 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про задоволення заяви про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року - скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання - задовольнити.

Поновити строк для пред`явлення виконавчого листа у справі за позовом від 21 червня 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ДТГО «Південно-Західна залізниця» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу та приведення приміщення у попередній стан, стягнення моральної шкоди.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник