Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/1331/23
Номер провадження2-о/711/72/23
РІШЕННЯ
13 червня 2023 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді: Кондрацької Н.М.,
за участю секретаря судового засідання - Мелещенко О.В.,
за участю адвоката Гарбазей Д.О., заінтересованої особи ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси цивільну справу за заявою представника ОСОБА_2 адвоката Гарбазей Дмитра Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю, -
Позивач ОСОБА_2 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю, заінтересована особа: ОСОБА_1 .
В обґрунтування заяви зазначила, що вона є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . Зазначає, що в неї є брат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також є сином ОСОБА_3 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказує, що з 2010 року з метою догляду за похилими батьками вона проживала разом з останніми за адресою їх реєстрації: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати ОСОБА_4 , 1929 року народження. Після смерті мами на підставі заповіту від 15.05.2007 за реєстр. № 2-1334 власником частки у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. 25.08.2020 за реєстр.№1-2601 стала заявниця.
15.05.2007 батьком заявниці ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідченого державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори за реєстр. №2-1333, яким ОСОБА_3 заповів належну йому частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 заявниці.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 . Спадщина, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 скадається з частки у праві спільної часткової власності на двокімнатну квартиру загальною площею 52,4 кв.м.. яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . На момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . Заявниця вказує, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , фактично з 2012 року і до смерті батька ОСОБА_3 проживала та продовжує проживати за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, вказує, що будучи зареєстрованою за АДРЕСА_3 , на час відкриття спадщини фактично проживала зі спадкодавцем ОСОБА_3 в м. Черкаси, за місцем його реєстрації.
В період з 24.02.2022 по 03.03.2022 заявниця вказує, що неодноразово зверталася до Першої черкаської державної нотаріальної контори з метою подання заяви про прийняття спадщини після батька, ОСОБА_3 , проте остання не здійснювала жодного прийому громадян.
03.03.2022 у зв`язку із збройною агресією рф проти України заявниця разом зі своєю донькою, - її чоловіком та трьома малолітніми онуками, які на той час проживали у м. Харкові, виїхали з України до Німеччини, де вона допомагала здійснювати догляд за онуками. Відтак, через повномасштабне вторгнення рф на територію України нею було пропущено шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини.
Після повернення в Україну 22 грудня 2022 року заявниця звернулася до державного нотаріуса Черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 .За результатами розгляду зазначеної заяви нотаріусом було винесено постанову про відмову у відкритті спадкової справи від 26 грудня 2022 року за №1710/02-31.Причиною винесення вказаної постанови стало те, що вона протягом десяти місяців з дня смерті батька не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Окрім того, на момент смерті мого батька, ОСОБА_3 , я не була зареєстрована з останнім по місцю його проживання.
Брат заявниці, ОСОБА_1 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався. Так як не претендує на цю 1/2 частки у праві власності.
Таким чином заявниця змушена звертатися до суду з даною заявою про встановлення факту її постійного проживання разом з батьком, ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.
Адже у випадку встановлення даного факту вона вважатиметься такою, що прийняла спадщину в порядку ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї.Таким чином, встановлення даного факту необхідне їй для того, щоб мати можливість прийняти та оформити спадщину.
Тому, заявниця просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Соснівського районного суду від 15.02.2023 року справу передано за підсудністю на розгляд до Придніпровського районного суду м.Черкаси.
Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.203, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Наталія Миколаївна, визначена для розгляду судової справи №712/1331/23.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.03.2023 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду.
В судовому засіданні представник заявника адвокат Гарбазей Д.О. підтримав заявлені вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним у заяві.
Заінтересована особа ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що заявниця є його рідною сестрою. Вказує, що ОСОБА_5 з 2010 року проживала з батьками за адресою: АДРЕСА_2 та здійснювала за ними догляд, займалась домашнім господарством. В неї є дочка, яка проживає в її квартирі по АДРЕСА_4 із сім`єю, в сестри ОСОБА_5 чоловіка немає. Додав, що не заперечує щодо того, що квартира буде належати заявниці, він на неї не претендує.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що із заявницею ОСОБА_2 знайома приблизно з 1990 року, вони колеги. Вказує, що ОСОБА_5 проживала за адресою: АДРЕСА_2 разом з батьками, здійснювала за ними догляд, вела господарство. Свідок була в заявниці дома періодично, десь один раз на два-три місяці. В квартирі по АДРЕСА_4 були її речі, книги, одяг. Коли закінчувались пари, то ОСОБА_5 бігла додому, бо потрібно було батька покормити. Останнього разу, в квартирі була перед війною, тоді батько вже помер. Зараз ОСОБА_5 проживає у квартирі сама.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що сім`ю ОСОБА_8 знає дуже давно, приблизно з 1956 року працювала з ОСОБА_9 (матір`ю заявниці), потім вони проживала в одному під`їзді, часто буває в них в квартирі. ОСОБА_5 проживає разом з батьками протягом останніх 10 років, а то і більше. Свою квартиру вона залишила доньці, яка зараз там проживає із сім`єю. Вказує, що заявниця доглядала за батьками, вела господарство, відводила до лікарів, батько хворів і вона викликала лікарів, в квартирі проживала весь час. Коли помер ОСОБА_3 , то ОСОБА_5 проживала разом з ним.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_11 , живуть через стіну, сім`ю знає дуже добре, знала і батьків заявниці. Вказує, що ОСОБА_5 проживала разом з батьками протягом останніх 10 років. Спочатку вона доглядала матір, потім вона померла,і ОСОБА_5 продовжила проживали з батьком і доглядала вже його. Коли потрібна була допомога, то ОСОБА_5 завжди просила допомогти. В квартирі вона проживала постійно, в неї там є особисті речі, зокрема комп`ютер через який вона проводить заняття в коледжі, особливо коли був карантин.
Суд, заслухавши представника заявника, заінтересовану особу, свідків та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто, суд вправі задовольняти заяви про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 від 21.12.2022 року (повторно), актовий запис №1264. Батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 від 16.11.2021, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м.Київ), актовий запис №3744.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №201 від 08.11.2021 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11, 38).
Згідно з наданою карткою виклику швидкої медичної допомоги від 07.11.2021 №611 швидку за адресою АДРЕСА_2 викликала донька ОСОБА_3 .
Відповідно до Висновку щодо ненасильницької смерті людини за місцем проживання від 07.11.2021 вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 . В графі «відомості про отримання дозволу на вхід до житла чи іншого володіння особи вказана донька ОСОБА_2 »; в графі «відомості про близьких родичів та їх пояснення про обставини смерті вказана - ОСОБА_2 проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 » (а.с.36-37).
Встанрвлено, що ОСОБА_2 здійснювала організацію поховання батька ОСОБА_3 , що підтверджується Договором-замовлення №5007 від 08.11.2021 року; Договором-замовлення №499 на організацію та проведення поховання; накадними, квитанціями (а.с.47-49)
Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 28.06.1993 року, яке видане органом приватизації Соснівського райвиконкому вбачається, що квартира АДРЕСА_5 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.08.2020 №1-2601 посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. ОСОБА_2 прийняла спадщину після матері ОСОБА_4 , яка складається із 1/2 частки квартири АДРЕСА_5 .
Постановою державного нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. №1710/02-31 від 26.12.2022 заявниці ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що вона вважається такою, що пропустила строк для прийняття спадщини, а отже її не прийняла і тому у нотаріуса немає правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 вбачається, що його батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Дане, підтверджує факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.90).
ОСОБА_1 в заяві від 03.04.2023 №1442 посвідченій приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І.Ю. засвідчив, що він жодних претензій щодо успадкування квартири за адресою: АДРЕСА_2 до своєї сестри ОСОБА_2 не має, на отримання частки у праві власності на квартиру не претендує. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався (а.с.89).
Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №72159915 від 17.04.2023 вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадкових справ в реєстрі не зареєстровано (а.с. 98).
За положеннями ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку, якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав,свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною другою вказаної статті визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження. Таким чином, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.
Відповідно до правової позиції викладеної у п. 21 постанови Пленуму Пунктом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судовому практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до Декларації №0000-2ХЕ4-22А8 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 10.05.2018 вбачається, що адресою проживання ОСОБА_2 вказано АДРЕСА_2 (а.с.41). Дані відомості підтверджуються і медичною карткою амбулаторного хворого ОСОБА_2 (а.с. 43,44), протоколом замовлення послуг та обладнання №901357235 від 30.11.2020 року (а.с.45).
Так, ОСОБА_2 та її батько ОСОБА_3 мешкали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , незважаючи на те, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , вони вели спільне господарство та мали єдиний бюджет, були пов`язані взаємними правами та обов`язками, заявниця доглядала батька до самого дня смерті, організувавши потім його поховання. У цьому помешканні наявні особисті речі ОСОБА_2 , дані обставини підтверджується дослідженими письмовими доказами та показаннями свідків.
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №484/747/17 відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем реєстрації спадкоємця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкоємцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.
ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою з метою встановлення факту її постійного проживання з батьком ОСОБА_3 за однією адресою, на момент смерті останнього, тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 , як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно.
На думку суду, недотримання вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а також Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» щодо реєстрації ОСОБА_2 за однією адресою зі своїм батьком, не свідчить про те, що вона не мешкала з останнім за однією адресою, станом на момент смерті.
За таких обставин, оскільки факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини знайшов підтвердження у судовому засіданні з досліджених письмових доказів та показань свідків, а видача свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я заявника не може бути проведена на загальних підставах, які зазначені у Законі України «Про нотаріат», суд вважає за необхідне задовольнити заяву повністю та встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .
Заявник ОСОБА_2 є інвалідом II групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 від 06.12.2018 року.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, судові витрати слід компенсувати за рахунок державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки заявниця є особою з інвалідністю ІІ групи, та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 13, 76-81, 89, 247, 258, 259, 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд,
Заяву представника ОСОБА_2 адвоката Гарбазей Дмитра Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .
Судові витрати компенсувати за рахунок державного бюджету України в порядку, визначеному КМУ.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька