Ухвала

28 червня 2023 року

м. Київ

справа № 753/26463/21

провадження № 61-4122св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: державний реєстратор прав на нерухоме майно Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» - Мосійчук Оксана Василівна, Акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович,

розглянув упорядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 грудня 2022 року у складі судді Трусової Т. О. та постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого

2023 рокуу складі колегії суддів: Желепи О. В., Кравець В. А., Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» - Мосійчук О. В., Акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М. А. про скасування рішення і запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та витребування його з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав, передбачених частиною п?ятою статті 223 та пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, - у зв?язку з повторною неявкою позивача та його представника

в судове засідання, які належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили.

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про розподіл судових витрат в порядку статті 142 ЦПК України, у якій просила стягнути

з ОСОБА_1 на свою користь витрати на правничу допомогу в сумі

37 000,00 грн, посилаючись на те, що позов був безпідставним та необґрунтованим, оскільки вона не вчиняла будь-яких дій, спрямованих на порушення прав позивачки.

Заперечень про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу, позивачка не надала.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 грудня 2022 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 10 000,00 грн.

Ухвала суду мотивована тим, що, досліджуючи матеріали справи в тій частині, яка стосується участі адвоката Бойкініча Р. С. у судовому процесі, суд визнав обґрунтованими витрати відповідачки на професійну правничу допомогу лише на суму 10 000,00 грн, а гонорар адвоката за залишення позову без розгляду

в сумі 27 000,00 грн, який відповідачка має сплатити за договором про надання правової допомоги, суд вважав таким, що не має враховуватись для цілей розподілу судових витрат з підстав його невідповідності принципам розумності та пропорційності.

При цьому суд установив, що позовну заяву у цій справі було подано без додержання вимог, викладених у статті 177 ЦПК України (без сплати судового збору), а після відкриття провадження у справі ні позивачка, ні її представник жодного разу не з`явилися в судове засідання (як у підготовче, так

і в засідання з розгляду справи по суті), на подані відповідачами відзиви на позовну заяву не відреагували, що призвело до затягування розгляду справи

і в кінцевому результаті стало підставою для залишення позову без розгляду.

Такі дії позивачки суд розцінив як явно недобросовісні (необґрунтовані).

Постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 грудня 2022 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що залишення позову без розгляду за обставинами цієї справи жодним чином не пов`язане

з тими діями, які вчиняв адвокат відповідача. На переконання суду, залишення позову без розгляду через повторну неявку позивача не може свідчити про досягнення адвокатом успіху, за який має збільшуватись грошова оцінка його послуг. Домовленість сторін, що залишення позову без розгляду також є успіхом, за який сторона погодилась сплатити гонорар успіху, не може бути підставою для відшкодування такого гонорару відповідно до частини п?ятої статті 142 ЦПК України, якою визначено, що відшкодуванню підлягають лише витрати, пов`язані з необґрунтованою поведінкою позивача. Суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з урахуванням критеріїв частин третьої - п?ятої статті 141 ЦПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

21 березня 2023 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду

м. Києва від 28 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь витрати на правничу допомогу в сумі 37 000,00 грн.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскільки позов ОСОБА_1 був безпідставним та необґрунтованим, тому що заявник не вчиняла жодних дій, спрямованих на порушення прав позивача, то відповідно до частин п?ятої та шостої статті 142 ЦПК України з позивача на користь заявника підлягають стягненню судові витрати на правничу професійну допомогу адвоката в сумі 37 000,00 грн, які підтверджені матеріалами справи. Заявник звертає увагу на те, що згідно з висновком, зробленим у постанові Верховного Суду від

09 лютого 2022 року у справі № 523/3904/19 (провадження № 61-18362св21), обов?язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу позивач до суду не подавала.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Дарницького районного суду м. Києва.

18 квітня 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від

28 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року підлягає закриттю з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах Леваж Престасьон Сервіс проти Франції від

23 жовтня 1996 року та Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії від 19 грудня 1997 року).

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат (пункт 13 частини першої статті 353 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних

з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України).

Отже, ухвала суду першої інстанції стосовно компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи (зокрема витрат на професійну правничу допомогу), внаслідок необґрунтованих дій позивача

є ухвалою щодо визначення розміру судових витрат.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 18 ухвали від 28 вересня 2022 року у справі № 477/1315/20 (провадження

№ 14-183цс21).

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору

з державного бюджету (частина третя статті 257 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього кодексу.

Таким чином, питання про розподіл між сторонами судових витрат суд може вирішити як в ухвалі про залишення позову без розгляду, так і в ухвалі окремо з питання про такий розподіл, зокрема про компенсацію здійснених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені

в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 389 цього кодексу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали (частина перша статті 389 ЦПК України).

Оскільки ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат не належить до переліку ухвал, визначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, таку ухвалу не можна оскаржити у касаційному порядку. А тому не можна оскаржити у цьому порядку і постанову апеляційного суду, ухвалену за результатами перегляду такої ухвали.

Близького за змістом правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 25 ухвали від 28 вересня 2022 року у справі № 477/1315/20 (провадження № 14-183цс21).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року

у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформульовано правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, тому у зв`язку з цим касаційне провадження

у справі належить закрити.

Наведена правова позиція підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, тому касаційне провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 260, 389, 394, частиною другою статті 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» - Мосійчук Оксани Василівни, Акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича про скасування рішення і запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та витребування його з чужого незаконного володіння закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов