ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9752/23 Справа № 204/8753/23 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління Покровське, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мотуза Олександра Володимировича на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління Покровське про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В. звернувся до суду з позовом до ПрАТ Шахтоуправління Покровське про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В. посилався на те, що ОСОБА_1 13 грудня 2017 року був прийнятий на посаду прохідника 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті до відповідача та 28 вересня 2020 року позивача було звільнено. За час роботи на підприємстві ПрАТ Шахтоуправління Покровське позивач набув хронічних професійних захворювань. Позивачу повторно безтерміново встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням та протипоказана важка праця. Також позивачу первинно-повторно безтерміново встановлено 65% втрати працездатності з них: первинно 30% - профрадикулопатія, 20% - професійний бронхіт, повторно 15% - трудове каліцтво. Вказує, що даний позов пред`являється саме з підстав отримання позивачем професійних захворювань та втрати ним через це працездатності на 50%. У зв`язку з хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. Окрім того, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань. Позивач вважає, що зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання.На підставі викладеного представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В. просив суд стягнути з відповідача ПрАТ Шахтоуправління Покровське на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 245000 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ Шахтоуправління Покровське про відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ПрАТ Шахтоуправління Покровське на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, що спричинена втратою працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, у розмірі 75000 грн. без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ПрАТ Шахтоуправління Покровське на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ПрАТ Шахтоуправління Покровське просять рішення суду від 03 жовтня 2023 року змінити в частині стягнення моральної шкоди з утриманням податків та загальнообов`язкових зборів, відповідно до чинного законодавства України на момент виплати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В. просить рішення суду від 03 жовтня 2023 року змінити, стягнувши з ПрАТ Шахтоуправління Покровське на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 245000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обовязкових платежів, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відзивів на апеляційні скарги учасниками справи подано не було.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про охорону праці», умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров 'я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

У справі встановлено, позивач ОСОБА_1 з 13 грудня 2017 року по 28 вересня 2020 року перебував у трудових відносинах з ПрАТ Шахтоуправління Покровське (а.с.8-11).

28 вересня 2020 року позивача ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади у зв`язку з невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров`я на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України.

За час роботи на підприємстві відповідача ПрАТ Шахтоуправління Покровське позивач ОСОБА_1 набув хронічні професійні захворювання.

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Клініки професійних захворювань Державної установи Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України, висновком за № 6/83 від 15 лютого 2023 року Лікарсько-експертної комісії позивачу встановлено діагноз - Хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.). - захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.16-17).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 14 березня 2023 року, затвердженого 14 березня 2023 року начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В. Король, встановлено, що хронічне професійне захворювання виникло у позивача у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії) недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протипилових респіраторів) та недосконалістю технологічного процесу (зокрема, неможливістю застосування засобів малої механізації на усіх ланках технологічного процесу, неможливістю механізації та автоматизації певних видів робіт через складні гірничо-геологічні умови. Позивач ОСОБА_1 виконував роботи в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала ГДК, та в умовах вимушеної робочої пози і значних фізичних навантажень, що перевищували допустимі параметри. Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): пил переважно фіброгенної дії - фактична величина 192,2 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м2. Тривалість дії упродовж зміни - 90,3% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 224 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 116,7 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 40 кг при нормативному значенні 30 кг. Виробничий шум - фактична величина 90 дБА, при нормативному значенні 80 дБА. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30052% зміни при нормативному значенні до 300 - 25% зміни. Нахили корпусу - фактичне значення 230 разів, при нормативному значенні 50-100 разів (а.с.12-13).

З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №217669 від 30 березня 2023 року вбачається, позивачу ОСОБА_1 у зв`язку з професійним захворюванням встановлено третю групу інвалідності безтерміново, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності спостереження і лікування у невролога, пульмонолога, сімейного лікаря, стаціонарне лікування за показаннями (а.с.14).

З довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12 ААА №098952 від 30 березня 2023 року вбачається, позивачу ОСОБА_1 безтерміново встановлено 65% втрати професійної працездатності, із них первинно - 50%, з них 30% по проф. радикулопатії та 20% по хронічному бронхіту, а також повторно 10% по трудовому каліцтву від 28 березня 2020 року та 5% за трудове каліцтво від 01 лютого 2001 року. По трудовому каліцтву від 18 січня 2017 року % не встановлений. Первинно врахув. з 23 березня 2023 року. Рекомендовано медикаментозне, санаторно-курортне лікування (а.с.14).

Право позивача на відшкодування моральної шкоди відповідачем виникло в дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності - 28 березня 2020 року.

Таким чином, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач ОСОБА_1 втратив професійну працездатність, став особою з інвалідністю третьої групи, втратив всього 65% за профзахворюваннями професійної працездатності, що порушило його звичайний спосіб життя, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності у відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач ОСОБА_1 постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час самопочуття позивача ОСОБА_1 не поліпшується, негативні зміни у житті позивача є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Позивача ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений проходити курс лікування, постійно відчуває наслідки минулої роботи в неналежних умовах, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 75 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стосовно доводів апеляційної скарги ПрАТ Шахтоуправління Покровське про необхідність стягнення моральної шкоди з утриманням податків та загальнообов`язкових зборів, відповідно до чинного законодавства України на момент виплати, слід зазначити наступне.

23 травня 2020 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України щодо оподаткування доходів податком на доходи фізичних осіб, внесені Законом України від 16 січня 2020 року 466-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПК України.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Встановлено, позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ Шахтоуправління Покровське з 13 грудня 2017 року по 28 вересня 2020 року.

Слід зазначити, ОСОБА_1 , на час перебування з ПрАТ Шахтоуправління Покровське у трудових відносинах - 28 березня 2020 року - безтерміново встановлено 65% втрати професійної працездатності, із них первинно - 50%, з них 30% по проф. радикулопатії та 20% по хронічному бронхіту, а також повторно 10% по трудовому каліцтву (а.с.14).

Таким чином, ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, встановлено трудове каліцтво у період перебування у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ Шахтоуправління Покровське, 28 березня 2020 року дата встановлення непрацездатності у період роботи у відповідача, тобто до набрання чинності нової редакції ст.164.2.14 Податкового кодексу України, а тому вказані зміни не поширюються на оподаткування сум (моральна шкода), що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди позивачеві у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання.

Отже, доводи ПрАТ Шахтоуправління Покровське щодо необхідності оподаткування стягнутої за рішенням суду суми моральної шкоди є безпідставними, оскільки до 23 травня 2020 року чинним податковим законодавством передбачається, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21.

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мотуза О.В. про наявність підстав для збільшення розміру відшкодування моральної шкоди до 245000 грн. є необґрунтованими належними доказами у справі.

Приведені в апеляційних скаргах інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Шахтоуправління Покровське та апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мотуза Олександра Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 грудня 2023 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В.Свистунова