Справа № 131/67/23
Провадження № 22-ц/801/1123/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шелюховський М. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 рокуСправа № 131/67/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 березня 2023 року, ухвалене суддею Шелюховським М.В. в м. Іллінці, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

встановив:

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила:

- стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття;

- стягувати з ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) на період досягнення дочкою трьохрічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що 11 серпня 2021 року з відповідачем зареєструвала шлюб, з березня 2022 року і по теперішній час вона з чоловіком разом не проживає. У шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка наразі проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та не бере участі у її вихованні.

Вказує, що по мірі можливості намагається забезпечувати дитину усім необхідним, однак самій утримувати дочку без сторонньої допомоги з боку відповідача їй важко. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не має можливості працевлаштуватися.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 березня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти (аліменти) на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18 січня 2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 1 073,60 грн судового збору в дохід держави.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у стягненні аліментів на її утримання. Стягнути з нього на користь ОСОБА_2 кошти (аліменти) на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.01.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

У скарзі зазначає, що твердження суду про неявку сторін не відповідає дійсності, оскільки і він, і позивачка з`явилися в судове засідання, але йому сказали написати заяву, зміст якої він через свій стан здоров`я не зрозумів. Він вважав, що судове засідання перенесуть на іншу дату, оскільки мав намір скористатися послугами адвоката та надати докази. З 2020 року він перебував на військовій службі, внаслідок чого отримав поранення в голову, у зв`язку з чим визнаний тимчасово неприданим до військової служби. Тому він не може нормально читати, писати та іноді усвідомлювати сказане. Крім того, на його утриманні знаходиться його цивільна дружина, яка на даний час не працює та здійснює догляд за їх спільною дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .. Він офіційно не працює, шукає різноманітні підробітки, але цих коштів не вистачає на утримання його нової сім`ї та на оплату аліментів по рішенню суду. Не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак не погоджується платити аліменти на утримання ОСОБА_2 , так як не має змоги надавати таку допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 11.08.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії - НОМЕР_1 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Відповідно довідки виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області № 25 від 09.01.2023, ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживали з листопада 2021 по березень 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання (а.с.8).

Сторони разом не проживають, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до акту обстеження №6 від 11.01.2023, складеного комісією у складі депутата Данилівської сільської ради Кудина Н.П., сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з березня місяця 2022 року по теперішній час проживають разом із мамою ОСОБА_8 у будинку бабусі по АДРЕСА_2 (а.с.6).

Між сторонами виник спір з приводу утримання малолітньої дитини, а також дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому даний обов`язок є особистим, індивідуальним обов`язком як матері, так і батька.

У ч. 1, 3 ст. 181 СК України зазначено, шо способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Оскільки завлений до стягнення позивачем розмір аліментів (1/4 частка заробітку) на утримання дитини не суперечить вимогам закону, врахувавши відсутність заперечень з боку відповідача щодо неможливості сплачувати аліменти на дитину у такому розмірі, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що висновок суду з приводу неявки сторін в судове засідання не відповідає дійсності, оскільки він та позивач з`явилися в судове засідання, при цьому він мав намір заявити клопотання про перенесення судового засідання, щоб скористатися правовою допомогою адвоката та надати докази по справі. Йому сказали написати заяву, змісту якої він не розумів, так як хворіє (отримав поранення в голову, тому визнаний тимчасово непридатним до військової служби), в результаті чого не може нормально читати, писати та іноді усвідомлювати сказане йому.

З матеріалів справи встановлено, що провадження у справі відкрито 20 січня 2023 року. Відповідачу надано п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позов з наданням усіх доказів.

ОСОБА_1 отримав ухвалу про відкриття провадження 07 лютого 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.12).

Відповідачу було відомо про підстави позову та розмір аліментів, який позивач просила стягнути з нього на її утримання до досягнення дочкою трьох років та на утримання дочки.

Заперечення відповідача щодо заявлених позовних вимог, а також позиція стосовно визнання позову повністю або частково викладається у відзиві на позов.

Апеляційний суд звертає увагу, що відзив як спеціальний процесуальний документ безпосередньо пов`язаний щонайменше з двома конституційними принципами (засадами) судочинства, які закріплені в ч. 1 ст. 129 Основного Закону України: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права не надав.

У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 , в якій він власноручно зазначив, що щодо задоволення позову у повному обсязі не заперечує, судове засідання просить провести без його участі (а.с.22).

Тобто, ОСОБА_1 повністю визнав позовні вимоги.

Доводи апелянта з приводу того, що він не розумів зміст написаної заяви і бажав відкласти судове засідання, щоб скористатися допомогою адвоката та надати докази не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки у наданих ОСОБА_1 медичних документах (дослідження головного мозку від 13 серпня 2022 року, виписка із медичної карти хворого від 20 серпня 2022 року, висновок лікаря від 07 березня 2023 року) не зазначено, яким саме чином отримана ним травма (ЗЧМТ, забій головного мозку, перелом тім`яної кістки зліва, забійна рана волосяної частини голови) впливає на його інтелектуальні (розумові) здібності.

ОСОБА_1 , кажучи про випадки не усвідомлення сказаного йому внаслідок травми голови, не говорить про його неусвідомленість сказаного ним, зокрема, щодо змісту заяви про визнання позову.

Тому вказані доводи є голослівними.

Крім того, з урахуванням наданого ухвалою суду від 20 січня 2023 року строку, ОСОБА_1 мав подати відзив та наявні у нього докази до 22 лютого 2023 року (п`ятнадцять днів з моменту отримання ухвали - 07 лютого 2023 року), що ним так і не було зроблено. Тому суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 не вказує, які саме докази він мав намір подати до суду першої інстанції, а також не наводить доводів щодо неможливості подання таких доказів з незалежних від нього причин.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про те, що він не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому, не обґрунтовує такий розмір аліментів.

У ч. 2 ст. 182 СК України вказано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини , а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року для дітей віком до 6 років установлено прожитковий мінімум на місяць у розмірі 2272 гривні.

З позиції ОСОБА_1 вбачається, що останній просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1 136 грн (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), тобто в твердій грошовій сумі.

Разом з тим, наведені вище положення передбачають, що право вибору способу стягнення аліментів (частка від доходу або тверда грошова сума) належить саме позивачу ОСОБА_2 , з якою проживає дитина.

За вимогою про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку може бути видано судовий наказ, однак, справа розглядалася в порядку позовного провадження.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі стверджує про те, що він офіційно не працює, шукає різноманітні підробітки, але цих коштів не вистачає на утримання його нової сім`ї та на оплату аліментів за рішенням суду.

За загальними правилами доказування, визначеними ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Обов`язок доказування покладається на сторін. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Тому доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_1 доказів на підтвердження свого матеріального стану, які б підтвердили відсутність у нього доходу, не надає.

Та обставина, що ОСОБА_1 має нову сім`ю та здійснює її утримання не звільняє його від обов`язку утримувати дитину від попереднього шлюбу. Утворюючи іншу сім`ю відповідач повинен був усвідомлювати, що на нього покладається обов`язок дбати про таку сім`ю, матеріально її забезпечувати, а також виконувати відповідні обов`язки в помірному розмірі щодо дитини від попереднього шлюбу.

Апеляційний суд звертає увагу, що задля посилення захисту права дитини на належне утримання перенесено тягар доказування на платника аліментів, однак обставин, які унеможливлюють стягнення аліментів у визначеному судом розмірі заявник не підтвердив.

Що стосується сплати аліментів на утримання позивача ОСОБА_2 до досягнення дитиною трьох років, то відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

У ч. 4, 6 ст. 84 СК України зазначено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження свого матеріального становища, хоча міг і зобов`язаний був це зробити, він не довів неможливість надання ним матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_2 до досягнення їх дочкою трьох років.

За таких обставин, встановивши, що позивач виховує малолітню дочку, якій на час подання позову не виповнилось трьох років, а відповідач є молодим чоловіком, неможливість сплати аліментів станом свого здоров`я не обґрунтовує, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що він спроможний сплачувати аліменти на позивача, і неможливість сплачувати заявлений позивачем та стягнутий судом розмір аліментів відповідач не довів.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегією апеляційного суду не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову немає, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 24 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко