Єдиний унікальний номер справи 336/5527/22
Номер провадження 2/336/519/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Карабак Л.Г., при секретарі Нечаї О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 21.10.2022 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у розмірі частини його доходу (заробітку) на утримання повнолітньої дитини, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вони перебували у шлюбі з 2004, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.08.2020 шлюб розірваний. Від шлюбу мають доньку, яка навчається та потребує матеріальної допомоги.

Донька знаходиться повністю на утриманні позивача, вона купує її необхідні речі, харчування, канцелярські товари та інше.

Зазначила в позові, що відповідач офіційно працевлаштований, має постійне місце роботи та отримує заробітну плату, є здоровою працездатною особою, що надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання доньки, що продовжує навчання.

Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, проти задоволення вимог заперечує частково, згідний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/5 частини заробітку, оскільки надає матеріальну допомогу добровільно.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуєтьсякопіями свідоцтва про народження останньої та свідоцтва про шлюб.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Державному навчальному закладі «Запорізький професійний ліцей сервісу» ІІ рівня акредитації з01.09.2020, термін закінчення навчання 01.02.2024.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, які можуть стягуватися на утримання лише неповнолітньої дитини, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. А також не передбачено врахування при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання витрат на харчування, придбання одягу, ліків та інших звичайних потреб людини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Також судом встановлено, що відповідач працює, має постійний, регулярний дохід, за станом здоров`я є працездатним і спроможним сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Оскільки сторони досягли домовленості про стягнення аліментів у розмірі 1/5 частки з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, то позов підлягає задоволенню частково.

У відповідності до положень статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд, вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ч.1 ст.141 ЦПК України суд має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" на момент подачі позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21.10.2022 до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Строк на апеляційне оскарження може бути також продовжений з підстав, викладених у п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Л.Г. Карабак

29.06.23