Справа № 452/1455/23
УХВАЛА

28.06.2023 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І, перевіривши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

12.04.2023 року до Самбірського міськрайонного суду Львівської області надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, у якій заявник просить суд стягнути з ОСОБА_1 , заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 7742,02 грн та судові витрати.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи, оформленого відповідним протоколом від 12.04.2023 року, для розгляду цієї справи визначено суддю Самбірського міськрайонного суду Львівської області Пташинського І.А.

Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області Пташинського І.А. від 25.05.2023 року матеріали справи передано за територіальною юрисдикцією на розгляд до Турківського районного суду Львівської області з підстав, які вказані в ухвалі суду.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи, оформленого відповідним протоколом від 20.06.2023 року, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І.

21.06.2023 року на електронну адресу Турківського районного суду Львівської області від Самбірського міськрайонного суду Львівської області надійшла виписка про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Розглянувши таку заяву, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу виходячи з наступних мотивів та положень закону.

Заява обґрунтована тим, що боржник є споживачем електричної енергії за місцем знаходження майна і використовує для побутових потреб електричну енергію, що надається ТзОВ «Львівенергозбут». Станом на 01.03.2023 року у боржника наявна заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 7742,02 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши таку заяву, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу виходячи з наступних мотивів та положень закону.

Так, однією з вимог до змісту заяви про видачу судового наказу є зазначення переліку доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (пункт 5 частини 2 ст. 163 ЦПК України).

В порушення вказаних правових норм, заявник долучив, як доказ, розрахунок основного боргу за електроенергію до заяви ТОВ «Львівенергозбут» про видачу судового наказу, про стягнення заборгованості по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 (договір № ), однак ані в розрахунку, ані в інших матеріалах справи, не зазначено ціну на електричну енергію, яка була застосована за відповідний період, за якою був здійснений розрахунок заборгованості, чи впливав на ціну місячний обсяг споживання тощо.

Суд зазначає, що така ціна є фіксованою, визначена постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 483 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії».

Як зазначено в матеріалах заяви, розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється шляхом повної оплати вартості електроенергії за показами засобу обліку. За наявності обліку електричної енергії диференційованого за періодами часу розрахунки населення проводяться за відповідними тарифами та тарифними коефіцієнтами. Однак, розрахунок основного боргу, а також матеріали заяви не місять жодних відомостей щодо показів засобу обліку.

Окрім цього в розрахунку зазначені періоди, які починаються з першого числа місяця та закінчуються першим числом наступного місяця, які суд також не може взяти до уваги як правильні та безспірні, оскільки з розрахунку виливає, що за перше число місяця могла бути двічі нарахована сума боргу.

Суд наголошує, що відповідно до статей 80-81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пред`явлені заявником вимоги не підтверджуються доказами, є незрозумілими суду та викладені некоректно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст..163 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності та з огляду на те, що заява про видачу судового наказу подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут » із порушенням вимог статті 163 ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст.19,160-163,165,167,258-261 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала складена та підписана 28.06.2023 року.

Суддя Р.І. Ференц