Справа № 127/5376/23
Провадження № 22-ц/801/1168/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 рокуСправа № 127/5376/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2023 року, ухвалене суддею Волошиним С.В. в м. Вінниці, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановив:

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення навчання або до досягнення двадцяти трьох років.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказала, що з 15.06.2002 вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, однак, наразі спільне проживання з відповідачем припинено, у зв`язку з чим 11.01.2023 позивач звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу.

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з матір`ю.

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2023 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_3 досяг повноліття, продовжує навчання та є студентом І курсу денної форми навчання у Донецькому національному університеті імені Василя Стуса за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр», термін навчання з 30.09.2022 по 30.06.2026, за кошти державного бюджету. У зв`язку з навчанням син потребує утримання, в тому числі з боку батька.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 24.02.2023 і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково. А саме просить стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітків (доходів).

У скарзі зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про потребу ОСОБА_3 в матеріальній допомозі від свого батька на період навчання. Сам факт навчання не свідчить про потребу в матеріальній допомозі, а будь-яких доказів, які б свідчили про таку потребу, матеріали справи не містять. До позовної заяви не додано жодних доказів, які б підтверджували витрати сина на навчальні матеріали, підручники, оплату навчання тощо. Судом безпідставно стягнуто з нього судовий збір, оскільки відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 закону України «Про судовий збір», він звільнений від сплати судового збору.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15 березня 2005 року (а.с.5).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою голови квартального комітету (комітету мікрорайону) «Сабарів» від 11.01.2023 №17 (а.с.6)

Відповідно до довідки №002/06.9.1.-26 від 09.01.2023, виданої Донецьким національним університетом імені Василя Стуса, ОСОБА_3 є студентом 1 курсу СО «Бакалавр» денної форми навчання з нормативним терміном навчання спеціальності «075 Маркетинг» на економічному факультеті Донецького національного університету імені Василя Стуса. Термін навчання з 30.09.2022 по 30.06.2026, за кошти державного бюджету (а.с.7).

Згідно судового наказу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 27.01.2023 у справі №127/1154/23, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народження, в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12.01.2023 (а.с.8).

З відповіді Першого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на адвокатський запит Тетевої-Родюк І.О. від 23.03.2023 № 39042 встановлено, що на виконанні у виконавчій службі перебуває судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. 08.02.2023 до Представництва Датської Ради у справах біженців в Україні було направлено постанову державного виконавця для звернення стягнення на доходи, починаючи стягнення з 12.01.2023 до досягнення старшою дитиною повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 досяг повноліття, а тому з відповідача мають утримуватися аліменти на одну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів відповідача (а.с.43).

Згідно відповіді Донецького національного університету імені Василя Стуса №243/01-02/01.1.4 від 28.03.2023 на адвокатський запит №20/03 від 20.03.2023, ОСОБА_3 навчається на 1 курсі СО «Бакалавр» денної форми навчання з нормативним терміном за кошти державного бюджету, термін навчання 30.09.2022 - 30.06.2026. В університеті отримує стипендію: протягом грудня-січня отримував соціальну стипендію як дитина, яка має батька учасника бойових дій. З лютого отримує академічну стипендію за результатами зимової екзаменаційної сесії, що підтверджується довідкою. ОСОБА_3 користується пільгою як дитина учасника бойових дій, отримував соціальну стипендію у 1 семестрі 2022-2023 н.р., як дитина учасника бойових дій. У 2 семестрі 2022-2023 н.р. соціальна стипендія не призначалася, оскільки за результатам зимової екзаменаційної сесії призначено академічну стипендію. У зв`язку з перебуванням за кордоном ОСОБА_3 надано індивідуальний графік навчання (а.с. 44,46).

У зв`язку з тимчасовим перебуванням за кордоном ОСОБА_3 надано індивідуальний графік навчання, що підтверджується витягом з розпорядження Донецького національного університету імені Василя Стуса від 15.02.2023 за № 11/06.9.1.-28 (а.с 45).

За грудень 2022 року ОСОБА_3 отримав стипендію в розмірі 2 360 грн, за січень 2023 року - 1 180 грн, за лютий 2023 року - 2 000 грн, що підтверджується довідкою про доходи №79/15-2 від 27.03.2023, виданою Донецьким національним університетом імені Василя Стуса (а.с.46).

У статті 199 СК України зазначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині шостій статті 81 ЦПК України зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом вказувала, що їх з відповідачем син у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, відтак просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, зазначив про свою можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/10 частини його заробітку (доходу), тобто частково визнав позов.

В основу заперечень ОСОБА_1 щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову вказано, що з урахуванням судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2023 у справі №127/1154/23 у разі задоволення позову з нього стягуватимуться аліменти у розмірі половини його заробітку (доходу), що є надмірним та необґрунтованим. Крім того, позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів у заявленому розмірі, адже навчання здійснюється за кошти державного бюджету, син отримує стипендію, перебуває за кордоном та користується пільгами свого батька, який є учасником бойових дій. На його утриманні знаходиться ще одна дитина, на яку він сплачує аліменти згідно судового наказу.

Суд першої інстанції, встановивши, що повнолітній ОСОБА_3 продовжує навчання, отримує стипендію, проживає разом з матір`ю, з якою на даний час перебуває за кордоном, не має інших доходів, потребує матеріальної допомоги від свого батька на час навчання, взявши до уваги можливість відповідача надавати сину таку допомогу, наявність на утриманні відповідача також неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зважаючи на часткове визнання ОСОБА_1 позовних вимог, дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і вважає, що він зроблений за повного з`ясування обставин даної справи.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, судами не встановлено обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітнього сина.

Фактично за своїм змістом апеляційна скарга відтворює позицію ОСОБА_1 , яка була викладена у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_1 вказує, що стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) є необґрунтованим та таким, що не враховує наявність потреби повнолітньої дитини в такому утриманні.

Вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки при визначенні вказаного розміру аліментів суд першої інстанції частково взяв до уваги обґрунтування вимог позивача та заперечення відповідача, і навів мотиви стягнення аліментів саме в такому розмірі.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 жодних доказів на підтвердження розміру свого заробітку (доходу) не надав, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості констатувати, що визначений судом до стягнення розмір аліментів не відповідає вимогам розумності, справедливості та не є співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Навчання ОСОБА_3 за рахунок коштів державного бюджету, отримання ним стипендії автоматично не свідчить, що він не потребує матеріальної допомоги.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання.

Дитина, у тому числі повнолітня, для нормальної життєдіяльності та розвитку потребує не лише оплати її навчання, а і витрат на інші природні потреби, які не є безкоштовними.

Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатися, покликано забезпечити дитині достатній матеріальний стан (певні побутові речі, соціальний і культурний розвиток тощо), адже через навчання дитина практично не має змоги працювати і самостійно заробляти кошти.

Та обставина, що ОСОБА_3 перебуває за кордоном і йому надано індивідуальний графік навчання не впливає на саму потребу ОСОБА_3 в матеріальній допомозі та не стверджує про відсутність у нього витрат.

При навчанні за індивідуальним графіком студент повинен виконувати всі види робіт, які передбачені індивідуальним навчальним планом, для чого ОСОБА_3 потребує відповідних технічних засобів та, в тому числі, використання телекомунікаційних послуг, що також потребує витрат.

Крім того, індивідуальний графік навчання надано ОСОБА_3 лише до 04.06.2023.

Не приймається до уваги апеляційним судом посилання апелянта на ряд постанов Верховного Суду, оскільки вони прийнятті за різних обставин і ОСОБА_1 не проектує висновки касаційного суду на обставини даної справи.

ОСОБА_1 також стверджує про те, що він на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а відтак суд безпідставно стягнув з нього судовий збір за подання позовної заяви.

Така позиція апелянта є хибною, оскільки вказаною нормою визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зазначено, що ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19 та від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17.

Враховуючи, що предметом позову в даній справі є стягнення аліментів, підстави вважати, що спір стосується захисту прав ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, відсутні, а тому суд на законних підставах стягнув з нього судовий збір.

Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову немає, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко