У Х В А Л А

судового засідання

29.06.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М., при секретарі судового засідання Лозинському Т.-Р.А. вивчивши матеріали заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Мартьянової С.М. у розгляді цивільної справи №465/4859/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в інтересах, якої діє ОСОБА_3 ), ОСОБА_5 (в інтересах, якого діє ОСОБА_3 ), ОСОБА_6 (в інтересах, якого діє ОСОБА_3 ), за участю третіх осіб: Львівської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Міністерства юстиції України про витребування майна та захист права власності, -

встановив:

В провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа №465/4859/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в інтересах, якої діє ОСОБА_3 ), ОСОБА_5 (в інтересах, якого діє ОСОБА_3 ), ОСОБА_5 (в інтересах, якого діє ОСОБА_3 ), за участю третіх осіб: Львівської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Міністерства юстиції України про витребування майна та захист права власності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2022. справу передано судді Мартьяновій С.М.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 07.10.2022. відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

06.06.2023 року через канцелярію суду відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Мартьяновій С.М. Заяву мотивує тим, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України. Відповідач вважає, що при розгляді даної справи, суддя Мартьянова С.М. не може брати участь та підлягає відводу, оскільки суддя брала участь у розгляді справи №465/2569/13-ц предметом по якій було визнання право власності на одні і тіж нежитлові приміщення пл. 58,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 стосовно яких заявлено позовні вимоги ОСОБА_2 даній справі. Зокрема, рішення Франківського районного суду м. Львова від 25.04.2013 року по справі №465/2569/13-у стало первинною підставою для незаконної реєстрації права власності на спірні нежитлові приміщення пл.. 58,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 , який в свою чергу продав його ОСОБА_2 .

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 09.08.2018 року у справі вищевказане рішення Франківського районного суду м. Львова скасовано.

Постановою Верховного Суду від 26.05.2021 року скасовано постанову Апеляційного суду Львівської області від 09.08.2018 року, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Львівським апеляційним судом винесено постанову, якою рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2013 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Отже, враховуючи викладене, відповідач зазначає, що виникає певний сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.06.2023р. заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Мартьянової С.М. у розгляді цивільної справи №465/4859/22 визнано необгрунтованою, передано до канцелярії Франківського районного суду м.Львова для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід, у порядку, встановленому частиною першоюст.33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2023р., заяву про відвід передано судді Ванівському Ю.М.

Дослідивши матеріали цивільної справи, зміст заяви про відвід судді, приходжу до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Ч. 3 ст.39 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст.40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

В ухвалі суду від 23.06.2023 зазначено, що в поданій заяві про відвід не обгрунтовано наявність підстав для відводу і які б вказували на можливу упередженість судді при прийнятті рішення. Заявлений відвід повинен бути вмотивований, містити відповідні аргументи та докази, які б підтверджували наявність підстав для відводу однак, подана заява зводиться до незгоди із прийнятими суддею процесуальними рішеннями, що не є підставою для відводу судді.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартиненко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Судом встановлено, що суддя Мартьянова С.М., в провадженні якої перебуває цивільна справа, здійснює розгляд справи відповідно до вимог ЦПК України, вирішуючи процесуальні питання, які виникають в ході розгляду цивільної справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому, як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Відповідно до практики ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненням головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Мартьянової С.М. у розгляді цивільної справи №465/4859/22 слід відмовити, зважаючи на те, що обставини викладені в заяві про відвід свідчать про незгоду відповідача з процесуальними рішеннями судді в ході вирішення попередньої справи та суб`єктивне ставлення відповідача до головуючого судді у цивільній справі.

Відтак, в порушення вимог ЦПК України, заявлений відповідачем відвід судді Мартьяновій С.М., є необгрунтованим та невмотивованим.

В матеріалах справи відсутні будь - які відомості, які свідчать про суб`єктивне ставлення судді Мартьянової С.М. до розгляду даної цивільної справи.

Жодних обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності чи упередженості судді Мартьянової С.М. при розгляді справи відповідачем не наведено.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд -

постановив:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Мартьянової С.М. у розгляді цивільної справи №465/4859/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в інтересах, якої діє ОСОБА_3 ), ОСОБА_5 (в інтересах, якого діє ОСОБА_3 ), ОСОБА_6 (в інтересах, якого діє ОСОБА_3 ), за участю третіх осіб: Львівської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Міністерства юстиції України про витребування майна та захист права власності - відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Ванівський Ю.М.