25.12.23Справа № 336/177/23
Провадження №: 2-др/336/56/2023
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
25 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого - судді Щасливої О.В.,
розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Максимчука С.П. - про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2023 року частково задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в сумі 6000 грн. щомісячно, починаючи з 6 січня 2023 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Решта вимог залишена без задоволення.
11 грудня 2023 року до суду надійшла направлена 8 грудня 2023 року в системі «Електронний суд» заява представника позивачки про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат.
Означену суму представник просить стягнути з відповідача на користь позивачки.
В силу ч. 4 ст. 270 ЦПК України учасники справи в судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення не викликались.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Ухвалення додаткового рішення внормовано статтею 270 ЦПК України, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Як випливає із змісту ст. 265 ЦПК України, яка регламентує вимоги до змісту рішення, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться і витрати з отримання професійної правничої допомоги, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Витрати на професійну правничу допомогу внормовані статтею 137 ЦПК України.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 ст. 137 ЦПК).
У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4).
Право на професійну правничу допомогу, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, гарантовано статтею 59 Конституції України.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.
Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Однією з засад цивільного судочинства в силу ст. 2 ЦПК України є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За змістом частини 8 ст. 141 ЦПК України докази витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, подаються протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Заяву про розподіл судових витрат заявником подано одночасно з відповіддю на відзив (а. с. 134-143).
Як зазначено судом, процесуальне рішення в справі ухвалено 6 грудня 2023 року, а вже 8 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення, тому суд вбачає всі підстави для розв`язання вказаної заяви як такої, що подана у встановлені законом порядку та строки, і постановлення додаткового рішення в справі щодо розподілу судових витрат.
Позивачкою в особі представника до заяви додано копії договору про надання правової допомоги від 07.07.2022 року між адвокатським об`єднанням «Радтке-Прядко і Партнери» в особі Максимчука Сергія Павловича та ОСОБА_1 та додатку № 1 до нього, предметом яких є, в тому числі, надання правничої допомоги в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя в справі за позовом про стягнення аліментів на утримання дружини, актів від 09.02.2023 року та від 08.12.2023 року про надання послуг відповідно до положень договору.
Розмір понесених позивачем витрат на отримання правничої допомоги відповідає наведеним в частині 4 статті 137 ЦПК України чинникам.
У зв`язку з викладеним суд вважає доведеною саме цю суму видатків на отримання професійної правничої допомоги.
Вирішуючи питання про покладення означених видатків на відповідача, суд враховує положення ст. 141 ЦПК України про те, що у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважаючи за можливе застосувати вказані положення при розв`язанні заяви.
У відповідності до висновку в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналіз наведених умовиводів свідчить про те, що при вирішенні питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними із складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений на надання таких послуг час відповідають критерію реальності таких витрат.
У зв`язку з викладеним з урахуванням складності справи; суті позовних вимог, які складають достатньо вагому питому вагу серед спорів, що розглядаються судами, а це дає підстави для констатації їх типовості; критерію реальності адвокатських послуг, частина з яких, як зазначено судом, не була надана; суд доходить висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача 4000 грн. буде домірним зазначеним в частині 4 ст. 137 ЦПК України чинникам та відповідатиме критеріям розумності і виваженості.
Керуючись ст. ст. 137, 141, 265, 270, 352, 354 ЦПК України, суд
Ухвалити додаткове рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, відповідно до якого:
Витрати з отримання професійної правничої допомоги в сумі 4000 грн. присудити ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , стягнувши їх з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на її користь.
Решту вимог про стягнення витрат на отримання професійної правничої допомоги залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручено в день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення суду складений 22 березня 2022 року.

Суддя О.В. Щаслива