Справа № 136/1732/23
провадження № 2/136/366/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2023 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Іванця О.Д., за участю секретаря судового засідання Рипюк Т.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2023 позивач ОСОБА_1 , через свого представника, звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 28.10.2008, розглянуто справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі по 150 грн щомісячно, починаючи стягнення з 23.06.2008 року протягом строку інвалідності. Позивач зазначає, що станом на даний час (серпень 2023 року), встановлена сума судом в розмірі 150 грн є недостатньою, так як вона отримує пенсію по інвалідності. Єдиним доходом увесь цей період є пенсія, інших джерел доходу немає. Пенсія, яку отримує ОСОБА_1 не забезпечує їй необхідного мінімума проживання, частину відразу після отримання віддає на сплату комунальних послуг, частина коштів йде на купівлю ліків. Зазначені обставини свідчать про потребу позивача у матеріальній допомозі. Відповідно стан здоров`я ОСОБА_1 змінився, оскільки з 1997 року вона перебувала на диспансерному обліку як особа, що має ІІІ групу інвалідності. Однак з 01.04.2012 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності довічно, у зв`язку із загостренням захворювання, що тягне за собою неохідність постійного медичного лікування та вживання медичних засобів. Вказані обставини підтверджуються довідкою МСЕК та медичними висновками. Відповідач, працює офіційно у Староприлуцькій спеціалізованій загальноосвітній школі-інтернаті. Отримує дохід близько 20 000 грн. щомісячно. Періодично отримує кошти як член духовного оркестру. Залишивши сім`ю у 1997 році відповідач одружився з ОСОБА_4 , яка на сьогоднішній день отримує пенсію за віком і працює у школі-інтернаті. Позивач вважає, що її матеріальне становище, зокрема присуджені до стягнення з відповідача у 2008 році аліменти у розмірі - 150 грн, з відповідача, не забезпечують її витрати на проживання зокрема і лікування, оскільки крім витрат на лікування, вона витрачає кошти і на комунальні витрати. Недостатність та потреба в збільшенні розміру аліментів також має підтвердження і в наявності великої заборгованості по сплаті за газ, а саме в ромірі 10770,29 грн. Наявність заборгованості не дає змоги оформити субсидію.

Вказане вище стало підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Ухвалою суду від 18.09.2023 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

При відкритті даного провадження відповідачу було визначено строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Сторони у встановлений законом строк не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.11.2023 через канцелярію суду у визначений судом строк відповідач подав відзив на позов, вказавши, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі з огляду на наступне.

Позивачка отримує пенсію по інвалідності, як інвалід II групи, яка відповідно до законодавства не може бути меншою прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, отже відсутня сукупність умов, що дають право на збільшення розміру аліментів. Адже, щоб мати право на на утримання (аліменти) від відповідача, рівень метаріального забезпечення позивачки має бути нижчим від прожиткового мінімуму. Ця підстава також вказана у рішенні Липовецького районного суду від 13 січня 2022 року №136/1955/21, яким позивачці було відмовлено у зміні розміру аліментів з 150 грн. на 1000 грн., та узгоджується з позицією Вінницького апеляційного суду, постановою якого, від 13 квітня 2022 року, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 13 січня 2022 року №136/1955/21 залишено без змін. Також у збільшенні розміру аліментів було відмовлено і рішенням Липовецького районного суду від 22.08.2022, справа №136/735/22, оскільки позивачка не довела, що витрати на її лікування перевищують розмір прожиткового мінімуму, що також зазначено у постанові Вінницького апеляційного суду від 21 листопада 2022 року. Одним із аргументів подання позову позивачка вказує що змінився її матеріальний стан, оскільки погіршилось здоров`я від моменту призначення аліментів (2008 р.). У неї змінилась група інвалідності з III на II та вона потребує постійно медичного втручання та вживання лікарських засобів. Тобто, зі зміною групи, також змінився розмір пенсії по інвалідності. Відповідач вказує у відзиві, що матеріальний стан позивачки покращився, та вона отримала певні гарантії та пільги, що мають особи з інвалідністю II групи. Зокрема і доступ до безоплатної правової допомоги та звільнення від сплати судового збору, чим позивачка, на думку відповідача, зловживає, адже це уже третя позовна заява до нього про збільшення розміру аліментів. Також позивачка зазначає, що змінився майновий стан відповідача, через зміну його сімейного стану, та теперішня дружина отримує пенсію за віком та працює. Ця обставина, також була предметом розгляду попередніх двох вищезначених справ, та були надані докази, що з 26.08.2021 дружина є безробітною та важко хворіє, крім того в 2023 році, у результаті отриманої травми отримала інвалідність першої групи, що посвідчується довідкою МСЕК. Отже, на сьогоднішній день майновий стан відповідача, не покращився, а погіршився у зв`язку із зміною сімейного стану, оскільки витрачаються значні кошти на лікування та догляд за дружиною. Крім того, позивачка зазначає, що відповідач отримує біля 20000 гривень зарплати у Староприлуцькій спеціалізованій загальноосвітній школі - інтернаті. На сьогоднішній день заробітна плата відповідача складає в середньому 12000 гривень, що посвідчується довідкою про зарплату. Відповідач також хворіює потребує лікування, що посвідчується довідкою про інвалідність III групи. Як докази, що позивачка потребує збільшення розміру аліментів додаються виписки з амбулаторної карти, квитанції на ліки, а також квитанції за сплачені комунальні послуги та довідка про відсутність субсидії з 01.05.2022. У виписках з амбулаторної карти вказано, що препарат, який потребує позивачка, для постійного лікування є еналаприл та ацетилсаліцилова кислота, які вона отримує по програмі «Доступні ліки». Інші препарати, які зазначені в чеках не підтверджені призначенням лікаря. Отже її пенсії вистачає на лікування. Щодо заборгованості за газ, що призвело до відмови у субсидії, є на думку відповідача халатністю позивачки та нераціональним використанням коштів, адже вона перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Вінницької РВА по 30.04.2021, а станом на сьогодні субсидію не отримує у зв`язку із заборгованістю, що вказано в довідці управління праці та соціального захисту населення Вінницької РВА, що як доказ надана позивачкою. Отже раніше позивачка субсидію отримувала та мала можливість в повній мірі сплачувати комунальні платежі. Крім того, з моменту виникнення заборгованості, 01.05.2022 позивачка не звернулась за реструктуризацію боргу та не почала його виплачувати у міжопалювальний період, коли плата за газ є низькою, а вирішила, що сплатити борг зможе через збільшення розміру аліментів, тому уже третій раз звертається до відповідача з позовом, просто переписуючи позовні заяви, буквально слово в слово.

Позивач відповіді на відзив не подала, утім відзив на позов отримала позивач та її представник адвокат Крейдін В.О., що підтверджується квитанціями про направлення відзиву від 02.11.2023 (а.с. 30, 31).

Суд, заслухавши сторони в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку з огляду на таке.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 28.10.2008, розглянуто справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі по 150 грн щомісячно, починаючи стягнення з 23.06.2008 року протягом строку інвалідності.

Згідно довідки про доходи №3001 0507 8711 3010 ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, розмір якої у травні 2023 року складав 2760 грн. (а.с.6 на звороті)

Відповідно до довідки Акту огляду МСЕК від 12.03.2012 слідує, що ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності з 01.04.2012, загальне захворювання, безстроково (а.с.7).

Крім того, згідно довідки №154, виданої КНП "Турбівський селищний центр первинної медико-санітарної допомоги Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, слідує, що ОСОБА_1 стоїть на обліку з діагнозом: епілептична хвороба та отримує по реімбурсації препарати з частковою доплатою згідно з Наказом МОЗ від 21.02.2023 №351 "Про затвердження Реєстру лікарських засобів, які підлягають реімбурсації", Наказ МОЗ від 27.10.2022 №1931 (а.с. 8).

Згідно з довідкою Управління праці та соціального захисту населення від 08.09.2022 за №233 слідує, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Вінницької РВА №3 Липовець по 30.04.2022. Станом на сьогодні житлову субсидію не отримує у зв`язку із заборгованістю за житлово-комунальні послуги з 01.05.2022 у сумі боргу 10770,29 грн. (а.с.10)

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 706506 від 16.12.2021 (а.с. 14), ОСОБА_1 встановлено діагноз: основний К74-ІХС із стенокардією; основний І20.9 Стенокардія, неуточнена ІХС. Стабільна стенокардія напруги ІІ ФК. Атеросклеротичий кардіосклероз СН ІІ. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ризик 3. Гіпертензивне серце (ГЛШ). У даній виписці зазначено, що ОСОБА_1 , звернулась за випискою препаратів за програмою "Доступні ліки". Лікарські препарати призначені за рецептом.

Також, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 706506 від 12.09.2022 (а.с. 15), ОСОБА_1 встановлено діагноз: основний К86-Гіпертонія неускладена. У даній виписці зазначено, що ОСОБА_1 лікарські препарати призначено за рецептом.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 706506 від 07.02.2023 (а.с. 16), ОСОБА_1 встановлено діагноз: основний К86-Гіпертонія неускладена. У даній виписці зазначено, що ОСОБА_1 лікарські препарати призначено за рецептом.

Крім того, позивачем до позовної заяви додано квитанції на ліки, а також квитанції за сплачені комунальні послуги (а.с. 11, 12, 13).

Відповідач до відзиву на позов надав слідуючі докази по даній справі:

- довідка №222 від 31.10.2023 про доходи видана громадянину ОСОБА_2 про те, що він займає посаду вчителя музики та йому нараховано заробітню плату за місцем роботим у сумі 111337,43 грн, з яких відраховано 23486,85 грн, та фактично отримано доходу у сумі 87850,58 грн за 6 місяців у період з квітня 2023 року по вересень 2023 року;

- довідка до акту МСЕК від 28.05.2020, з якої слідує, що ОСОБА_2 встановлена ІІІ група інвалідності, безстроково;

- довідка до акту МСЕК від 20.07.2023, з якої слідує, що ОСОБА_4 (теперішній дружині відповідача) встановлена І група інвалідності, безстроково.

З огляду на надані докази, судом було встановлено, що відповідач має третю групу інвалідності, на даний час теперішня дружина відповідача по справі ОСОБА_4 має І групу інвалідності. Це може свідчити про те, що на сьогоднішній день майновий стан відповідача не покращився, а погіршився у зв`язку із тим, що значні кошти витрачаються на лікування дружини.

У 2021 році позивачка вже зверталася до суду з аналогічним позовом та просила збільшити розмір, призначених із ОСОБА_2 на її користь аліментів до 1000 грн. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 13 січня 2022 року, справа №136/1955/21 у задоволенні позову було відмовлено. В подальшому постановою Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року зазначене рішення було залишено без змін.

В подальшому, у 2022 році позивачка вдруге зверталася до суду з аналогічним позовом та просила збільшити розмір, призначених із ОСОБА_2 на її користь аліментів до 850 грн. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 22 серпня 2022 року, справа №136/735/22 у задоволенні позову було відмовлено. В подальшому постановою Вінницького апеляційного суду від 21 листопада 2022 року зазначене рішення було залишено без змін.

Позивачка у позовній заяві зазначає, що підставою повторного звернення (втретє) до суду з аналогічним позовом стало значне погіршення її матеріального становища, що викликано затратами на комунальні платежі та придбання ліків, які вона змушена постійно приймати у зв`язку із незадовільним станом здоров`я.

В той же час із наданих позивачем чеків про придбання медикаментів неможливо достовірно встановити ким вони купувались, чи відповідають зазначені ліки медичним рекомендаціям ОСОБА_1 , та яка частина їх вартості відшкодована за програмою "Доступні ліки" (а.с. 12-13). Надані суду квитанції по сплаті житлово-комунальних послуг не дає об`єктивної можливості суду встановити повний реальний розмір вказаних платежів (а.с. 9, 11).

Разом з тим, позивачем суду не надано доказів щодо значного погіршення її матеріально становища та забезпечення нижче встановленого законом прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Визначаючись із розміром аліментів суд враховує приписи Глави 9 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згіднго з ч.ч. 1, 2 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу, якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.

Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію як інвалід ІІ групи у розмірі, що не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, визначеного законодавством України, адже розраховується з його врахуванням. Відповідно до довідки про доходи розмір пенсії ОСОБА_1 у травні 2023 року складав 2760 грн. Разом із тим, розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність згідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" визначений на рівні 2093 грн. Таким чином, позивача не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України.

Аналізуючи обставини справи, надані до справи сторонами докази, з урахуванням наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в суді, є недоведені, безпідставні та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами Глави 8 ЦПК України.

Судом враховано, що при зверненні до суду із вимогами про збільшення розміру аліментів, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач була звільнена від сплати судового збору.

Приймаючи до уваги те, що в задоволенні позову відмовлено, отож оплату судових витрат у вигляді судового збору суд вважає, що слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 7680, 141, 258259, 263265, 268, 273279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя О.Д. Іванець