УХВАЛА
"26" грудня 2023 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючої судді - Лисиченко С.М., розглянувши заяву судді Київського районного суду м.Харкова про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, ОСОБА_2 , треті особи: Харківська міська рада, Малоданилівська селищна рада, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, про відшкодування моральної шкоди, -
14.12.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Харкова із позовом до відповідача Російської Федерації, ОСОБА_2 , треті особи: Харківська міська рада, Малоданилівська селищна рада, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, про відшкодування моральної шкоди, відповідно до якого просить суд призначити йому виплату моральної компенсації у розмірі 1 000 000 000 грн. шляхом списання коштів відповідачів, які будуть знаходитися під управлінням Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів у межах ухвали суду по суті позову.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2023 справа розподілена судді Лисиченко С.М.
26.12.2023 суддею Київського районного суду м. Харкова Лисиченко С.М. під час вирішення питання про прийняття позовної заяви до свого провадження, з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості, заявила самовідвід внаслідок неможливості участі судді в її розгляді.
З метою оперативного розгляду справи суд вважає за можливе розглянути заяву про самовідвід судді без участі сторін по справі, що відповідає вимогам статті 40 ЦПК України.
Суд, вивчивши зміст заяви судді Лисиченко С.М. про самовідвід, матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З метою дотримання цієї гарантії, в частині запобігання можливій необ`єктивності та упередженості судді, статтями 36 та 37 ЦПК України встановлено виключний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, а також наведені випадки недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.
Так, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.
Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.
Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Згідно зі статтею 39 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.
Оскільки цивільне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу (самовідводу), суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні, для більш детального аналізу. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Це положення узгоджується зі статтею 9 Конституції України, що встановлює пріоритет міжнародного права в Україні.
Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.
При цьому поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, тлумачення та використання якого залежить від суб`єктивного усвідомлення певних обставин особою, яка його застосовує, виходячи зі свого внутрішнього переконання та власного ставлення до них.
Відповідно до положень пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Згідно з пунктом 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.
За таких обставин, з метою забезпечення недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у цивільному процесі, усунення можливої упередженості судді при здійсненні судового розгляду цивільної справи, сприяння підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених рішень, вбачаються підстави для відводу головуючої судді Лисиченко С.М. від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Російської Федерації, ОСОБА_2 , треті особи: Харківська міська рада, Малоданилівська селищна рада, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, про відшкодування моральної шкоди, передбачені пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтями 36-40 ЦПК України, суд,-
Заяву судді Лисиченко С.М. про самовідвід по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, Путіна Володимира, треті особи: Харківська міська рада, Малоданилівська селищна рада, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, про відшкодування моральної шкоди - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - С.М. Лисиченко