Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1858/21
Провадження № 4-с/552/33/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Самсонової О.А.,

секретаря судового засідання Куліш О.Г.,

за участю:

скаржника ОСОБА_1 ,

старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яценко Яни Сергіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яценко Яни Сергіївни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на рішення та дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яценко Я.С.

Свою скаргу обґрунтовувала тим, що державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби в місті Полтава Яценко Я.С. винесена постанова по виконавчому провадженню № 67402604 від 16 листопада 2022 року про арешт коштів боржника.

Виконавче провадження ВП № 67402604 відкрите на підставі виконавчого листа № 552/1858/21 виданого Київським районним судом міста Полтави по стягненню заборгованості за комунальні послуги солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «ЖЕО №2» ПМР у сумі 52631,88 грн. та судових витрат по 75,50 грн. з кожного, а всього 52707,58 грн.

В межах цього виконавчого провадження було накладено арешт на її банківський рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», на який зараховується її заробітна плата.

Вказані рішення та дії державного виконавця порушують її права, у зв`язку з чим скаржник просила суд визнати неправомірними дії державного виконавця Київського відділу ДВС м. Полтави Яценко Я.С., визнати неправомірною та скасувати постанову від 16.11.2022 року у ВП № 67402604 про накладення арешту на кошти боржника, що містяться на зарплатному картковому рахунку IBAN: НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк».

Старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яценко Я.С. надала відзив на скаргу, який за своїм змістом є письмовими поясненнями щодо обставин, викладених у скарзі, у яких проти скарги заперечила.

Зазначила, що на виконанні у Київському ВДВС м.Полтави перебувало виконавче провадження № 67402604 з примусового виконання виконавчого листа № 552/1858/21 виданого Київським районним судом міста Полтави про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП "ЖЕО №2" Полтавської міської ради заборгованості у розмірі 52631,88 грн. та, судових витрат у розмірі по 75,70 гри. з кожного, а всього 52707,58 грн.

Постановою державного виконавця від 09.11.2021 виконавче провадження відкрито.

Для забезпечення виконання рішення суду у відповідності до вимог ст. 56 Закону України « Про виконавче провадження» державним виконавцем 16.11.2022 винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно відповіді банківської установи від 16.11.2022 на рахунки боржника арешт накладено. Відомостей про наявність у боржника рахунків зі спеціальним режимом використання - відповідь банку не містить.

На адресу відділу 07.06.2023 надійшло звернення боржника, щодо визначення поточного рахунку, однак до нього не надано підтверджуючого документу з банківської установи про те, яке призначення має рахунок.

В ході проведення виконавчий дій державним виконавцем не було виявлено майна, на яке за законом можливе стягнення в рахунок погашення заборгованості.

Відповідно до п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження відносно ОСОБА_1 завершено, виконавчий лист повернуто стягувачу, тому вчинити дії щодо визначення рахунку неможливо.

У зв`язку з завершенням виконавчого провадження за п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5. ст. 59 Закону).

Тому в задоволенні скарги просила відмовити.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 свою скаргу підтримала в повному обсязі, та просила її задовольнити. Просила зняти арешт з її зарплатного рахунку в КБ «ПриватБанк».

Старший державний виконавець Яценко Я.С. в судовому засіданні проти скарги заперечила, в її задоволенні просила відмовити.

Представник стягувача КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради в судове засідання свого представника не направив.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка сторін виконавчого провадження та виконавця не перешкоджає розгляду скарги, суд вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності представника стягувача.

Суд, заслухавши скаржника та державного виконавця, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби в місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) від 09 листопада 2022 року відкрито виконавче провадження № 67402604 за судовим наказом №552/1858/21, виданим 28 серпня 2021 року Київським районним судом м. Полтави.

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст.ст. 2,18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Закон України «Про виконавче провадження» встановлює саме обов`язок, а не право державного виконавця, відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, вживати заходів щодо примусового виконання.

Заходами примусового виконання рішень відповідно до норм ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до норм п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

В силу абз. 2 ч. 2 ст. 48 Закону забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Жодні інші заборони законом не визначені.

Отже, наведені норми Закону не містять заборони накладення арешту на кошти, що знаходяться на поточному рахунку боржника, на який зараховується заробітна плата боржника.

Як встановлено судом, постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 16 листопада 2022 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 58278,33 грн.

Вказуючи на неправомірність дій державного виконавця щодо арешту грошових коштів, розміщених на її рахунку, скаржник вказує, що на вказаний рахунок вона одержує заробітну плату.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках..

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження коштів на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Яценко Я.С. від 16 листопада 2022 року накладено арешт на грошові кошти, розміщені на рахунках, відкритих в банківських установах на ім`я ОСОБА_1 , в тому числі грошові кошти, які розміщені на рахунку в АТ КБ «ПриватБанк».

При цьому, державний виконавець визначив банківським установам порядок виконання зазначеної постанови, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на кошти боржника на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Здійснюючи виконання постанови державного виконавця від 16 листопада 2022 року та виконуючи покладений на нього обов`язок щодо визначення статусу рахунку боржника, АТ КБ «ПриватБанк» вважало за можливе накласти арешт на грошові кошти, розміщені на ньому.

Правомірність накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника неодноразово була предметом розгляду Верховного Суду.

Так, згідно постанови від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16-ц (провадження № 61-10611св20) Верховний Суд зазначив, що згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VIII).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

На підставі викладеного судом встановлено, що накладаючи арешт на рахунки боржника та кошти на них в межах суми стягнення, державний виконавець діяв у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Тому підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо накладення арешту на рахунки боржника та визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 16 листопада 2022 року відсутні.

Вирішуючи вимоги скаржника щодо зняття арешту з рахунку, суд встановив, що постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яценко Я.С. від 30 березня 2023 року виконавчий документ, а саме судовий наказ №552/1858/21 від 28 серпня 2021 року, повернутий стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ході проведення виконавчих дій встановлено, що у боржника відсутнє рухоме та нерухоме майно, на яке за законом можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, а також відсутні відкриті рахунки у банківських установах.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець позбавлений права скасувати арешт майна боржника при поверненні виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Вирішуючи скаргу на підставі наявних доказів, суд встановив, що скаржником до матеріалів справи не додано будь-яких документів щодо статусу карткового рахунку IBAN: НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк».

При цьому боржником не надано будь-яких документів, з яких би вбачалось чи цей рахунок відкритий на її ім`я чи належить іншій особі.

Тому підстави для зняття арешту з вказаного рахунку в судовому засіданні судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яценко Яни Сергіївни - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 30 червня 2023 року.

Головуючий О.А.Самсонова