Справа № 739/683/23
Провадження № 2/739/172/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Лукаш Н.Я.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

1.Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 (далі позивачка), діючи через свого представника ОСОБА_2 та законного представника ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (далі відповідач) про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, яку вона прийняла належним чином. За життя її дядько розпочав процедуру приватизації квартири АДРЕСА_1 , звернувшись з відповідною заявою до відповідача. У вказаній квартирі ОСОБА_4 постійно проживав до дня смерті. 29 листопада 2009 року рішенням суду за позовом ОСОБА_4 з його квартири було виселено іншу особу, яка самовільно її зайняла. 08 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Новгород-Сіверського МБТІ з метою виготовлення технічного паспорта на квартиру, що у свою чергу свідчить про те, що він був квартиронаймачем і висловлював бажання її приватизувати. Посилаючись на положення статей 328, 1216, 1218 ЦК України, статті 1, 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а також судову практику позивачка зазначає, що спадкодавець ОСОБА_4 розпочав процедуру приватизації вказаної вище квартири, звернувшись з відповідною заявою до відповідача 23 січня 2017 року, за якою жодного рішення ухвалено не було, а завершенню приватизації перешкодила його смерть, відповідно вона має право на визнання за нею права власності на вказану квартиру в порядку спадкування.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Також представником позивачки подано письмові пояснення по суті справи в яких останній зазначає, що спірна квартира не є власністю ТОВ «Новгород-Сіверський ЖЕК», а перебуває у комунальній власності відповідача.

Представники відповідача у судовому засіданні позову не визнав та пояснив, що ОСОБА_4 звернувся до відповідача із заявою про приватизацію, однак не надав необхідних для вирішення даного питання документів, тому його заява не була розглянута і не могла бути задоволена. Також вказав, що квартира, про визнання права власності на яку подано позов, не належить до комунальної власності та є власністю ТОВ «Новгород-Сіверський ЖЕК», відповідно саме вказана організація мала вирішувати питання щодо приватизації вказаної вище квартири.

Заяви та клопотання учасників справи

Представником позивачки було заявлено клопотання про витребування з КП «Новгород-Сіверське МБТІ» доказів, а саме інвентарної справи на житловий будинок, яке судом було задоволено.

Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 12 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 04 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 23 травня 2023 року витребувано докази з КП «Новгород-Сіверське МБТІ».

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області помер ОСОБА_4 (а.с. 5).

Позивачка є племінницею ОСОБА_4 , який був рідним братом її матері ОСОБА_3 (а.с. 6, 8-9). Вона належним чином прийняла спадщину свого дядька ОСОБА_4 , подавши заяву про прийняття спадщини, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Шик А.Л. від 19 січня 2023 року (а.с. 4).

Отже, в силу положень статті 1218 ЦК України до позивачки в порядку спадкування за законом перейшли усі права та обов`язки, які належали її дядьку ОСОБА_4 і не припинилися внаслідок його смерті.

Як з`ясовано, ОСОБА_4 з 02 лютого 2010 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті, був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 12-13).

З рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2009 року, винесеного у справі №2-372/2009р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виселення останньої з квартири АДРЕСА_1 , який судом було повністю задоволено, вбачається, що до лютого 2010 року ОСОБА_4 також постійно проживав у вказаній квартирі, що було встановлено у ході судового розгляду та визнавалося зокрема й представником Новгород-Сіверської міської ради, залученої до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача (а.с. 11). Також згідно даного рішення представник міської ради визнавав, що вказана квартира є комунальною власністю, квартиронаймачем був покійний батько позивача ОСОБА_4 , а сам позивач, як член його сім`ї, був зареєстрований у цій квартирі (а.с. 11).

Вказані обставини, встановлені рішенням суду від 26 листопада 2009 року у справі №2-372/2009р., в якій брала участь Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області, тобто відповідач, мають преюдиційне значення та не підлягають доказування у цій справі.

Згідно статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

08 грудня 2015 року ОСОБА_4 уклав з КП «Новгород-Сіверське МБТІ» договір на надання послуг технічній інвентаризації квартири АДРЕСА_1 (а.с. 14,32).

З плану вказаної квартири, що міститься в матеріалах справи та технічному паспорті на будинок АДРЕСА_2 вбачається, що дана квартира складається з трьох кімнат, зокрема кімната 4-1 площею 3,7 м.кв., кімната 4-2 площею 6 м.кв. та кімната 4-3 площею 13,4 м. кв., а загалом площа квартири становить 23,1 м.кв. (а.с. 15).

Як вбачається будинок АДРЕСА_2 , в якому розташована спірна квартира в якій постійно проживав ОСОБА_4 , перебуває у комунальній власності Новгород-Сіверського міської ради Чернігівської області, якою здійснювався продаж інших квартир в будинку громадянам, що підтверджується матеріалами, які містяться в технічному паспорті на будинок (а.с. 29-33). Відповідно саме зазначена вище міська рада є органом, який наділений повноваженнями щодо передачі такої квартири безоплатно у власність в порядку приватизації.

З наведених вище підстав суд відкидає як необґрунтовані доводи представника відповідача про те, що вказаний будинок не є комунальною власністю і належить ТОВ «Новгород-Сіверський ЖЕК» та зазначає, що останнє відповідно до чинного законодавства було уповноважене лише забезпечувати схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролювати додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придовомої території, на що вказав представник позивача у своїх письмових поясненнях, доданих до матеріалів справи.

23 січня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області із заявою про надання дозволу на приватизацію кімнати (півпідвальної) площею 23,1 м.кв. за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 10).

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16 грудня 2009 року затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

Пунктом 14 вказаного Положення передбачено, що передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до пункту 18 Положення для передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16 грудня 2009 року № 396, громадянин подає до органів приватизації такі документи:

- заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

- копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;

- копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

- копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);

- довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;

- технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

- копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

- копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);

- заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

Як вбачається, вказана вище заява ОСОБА_4 по суті Новгород-Сіверською міською радою Чернігівської області розглянута не була, рішення про надання ОСОБА_4 відповідного дозволу чи про відмову в його наданні не ухвалювалося, оскільки відповідачем жодних доказів на підтвердження ухвалення такого рішення суду не надано, хоча саме на нього в силу положень частини першої статті 81 ЦПК України покладено обов`язок доведення факту розгляду заяви і ухвалення за нею відповідного рішення.

Стосовно доводів представника відповідача про те, що ОСОБА_4 не було надано необхідних для розгляду його заяви документів суд враховує, що заява дійсно не містить відомостей про перелік документів, що додавалися до неї, однак це не свідчить, що жодних документів для розгляду заяви ОСОБА_4 не подавав, оскільки в такому випадку відповідачем, як органом приватизації, мало б бути ухвалене відповідне рішення, однак, як зазначено вище, доказів його ухвалення суду не надано.

В частині п`ятій пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Вказане вище свідчить, що право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого законодавством місячного строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Отже, як встановлено ОСОБА_4 звернувся 23 січня 2017 року до відповідача, як органу приватизації, із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_1 , однак з дня звернення до дня смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач за вказаною заявою жодного рішення ухвалив, хоча визначений законодавством місячний строк вирішення заяви сплинув.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачкою, як спадкоємцем ОСОБА_4 , права власності на квартиру АДРЕСА_1 , тому позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 81-83, 141, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

ПозовОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на квартиру задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області, , місцезнаходження: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Губернська, 2.

Суддя В.В. Чепурко