Провадження №: 2/336/81/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обгунтування позову зазначено, 16 травня 2008 року між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне комерційний банк «Надра», укладено кредитний договір № 14/2008/0884/Фжр, відповідачу надано кошти у розмірі 49 855,43 доларів США, строком до 12.05.2028 року.

Для забезпечення кредитних зобов`язань, 16.05.2008 року між тими сторонами укладено договір іпотеки №14/2008/0884/Фжр, за умовами якого відповідач передав в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

29.04.2020 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL3N217214, у зв`язку з цим в означений день права грошової вимоги по відношенню до боржників ПАТ КБ «Надра», в тому числі за договором кредитування та договором іпотеки, укладеним з ОСОБА_1 , перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт».

Крім того, 12.05.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL3N217214, у зв`язку з цим в означений день права грошової первісного кредитора та іпотеко держателя за вимогами до ОСОБА_1 перейшли до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Згідно ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» ПАТ КБ «Надра» «Укрсоцбанк» правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було оформлено право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 42,03 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належала відповідачу ОСОБА_1 . Правовою підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно є відповідне застереження в п. 5.3 Договору іпотеки від 16.05.2008 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.03.2021 року № 247469399, було зареєстровано право власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінангруп» на означену квартиру, реєстраційний номер 40901890. Таким чином, законним власником квартири є позивач. Реєстрація відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування своїм майном, позивач позбавлений можливості реєструвати будь-які правочини щодо зазначеної квартири. Ураховуючи викладене, представник позивача просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя справа надійшла в провадження судді Щасливої О.В.

На підставі ухвали суду від 18.05.2021 року справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заходи забезпечення позову, доказів не вживались.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Надав письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову та вирішення справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Вказані обставини у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України зумовили проведення судового розгляду у відсутність означених учасників справи.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився, відзиву на позов, клопотання про відкладення судового розгляду або про вирішення справи у його відсутність суду не надав.

За вказаних обставин суд зі згоди представника позивача, висловленої в його письмовому зверненні, постановив про вирішення справи при заочному судовому розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, 16 травня 2008 року між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне комерційний банк «Надра», укладено кредитний договір № 14/2008/0884/Фжр, відповідачу надано кошти у розмірі 49 855,43 доларів США, строком до 12.05.2028 року.

Для забезпечення кредитних зобов`язань, 16.05.2008 року між тими сторонами укладено договір іпотеки №14/2008/0884/Фжр, за умовами якого відповідач передав в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 6-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Звертаючись з позовом до суду, позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, з підстав, передбачених ст. 391 ЦК України, посилаючись на те, що новим власником цієї квартири став позивач, який набув право власності на житлове приміщення внаслідок укладання договору про відступлення прав вимоги.

За змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, вимагати усунення будь-яких порушень права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР), визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України).

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.03.2021 року № 247469399, наданої позивачем, вбачається, що підставою для державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 з товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінснасгруп» є, зокрема, договір іпотеки від 16.05.2008 року № 14/2008/0884/Фжр.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно із ч. 4 ст. 33 Закону Законом України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

У справі, яка розглядається, спір виник у зв`язку з тим, що позивач як новий власник набув право власності на квартиру, яка є предметом іпотеки, проте, позивач не може користуватися своєю власністю, оскільки попередній власник зареєстрований у цій квартирі.

Перебування ОСОБА_1 на обліку в належній позивачу квартирі створює для нього перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Вирішуючи вимоги позову на користь позивача, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі.

У зв`язку з викладеним право позивача, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний ним спосіб.

Стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до правил цивільного процесуального законодавства підлягає судовий збір.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 328, 391 Цивільного кодексу України, статтями 72, 109 Житлового кодексу Української РСР, Законом України «Про іпотеку», статтями 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 280, 394 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (), витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива