П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року м. Київ

Справа № 373/802/23

Провадження: № 22-ц/824/14596/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Верланова С. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Пилипця Антона Юрійовича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуріанс Груп»

на рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 01 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Залеської А. О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування,

у с т а н о в и в:

У травні 2023 року до суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.09.2020 о 11:30 год. сталася ДТП, в якій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1 , поблизу с. Світанок Переяслав-Хмельницького району Київської області, виїхала на зустрічну смугу дорожнього руху, де допустила зіткнення з автомобілем марки «МаздаСХ5», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , після чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ2115», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 та мотоциклом марки «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5 .

Внаслідок ДТП водій мотоцикла ОСОБА_5 та пасажирка автомобіля марки «ВАЗ 2115» ОСОБА_6 загинули на місці події, а водій автомобіля марки «ВАЗ 2115» ОСОБА_4 був госпіталізований до медичного закладу та від отриманих тілесних ушкоджень помер у Броварській центральній районній лікарні.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000932 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. У кримінальному провадженні ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Надалі кримінальне провадження зупинене у зв`язку із оголошенням в розшук підозрюваної ОСОБА_2 .

Відповідальність водія ОСОБА_2 з використанням транспортного засобу «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Зазначив, що страхова виплата йому відповідачем не здійснена у встановлений законом строк, а саме, до спливу 90 днів від дня подачі відповідної заяви про її виплату, а тому, відповідач як боржник у грошовому зобов`язанні відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України повинен сплатити три проценти річних та інфляційні втрати за весь час прострочення. Також, на підставі положень п. 36.5ст. 36 Закону №1961-IV просить стягнути з відповідача пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки за період з 30.12.2020 по 21.06.2023 (дата збільшення позовних вимог).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 60000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень) страхового відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 45604,82 грн (сорок п`ять тисяч шістсот чотири гривні 82 копійки); три проценти річних у розмірі 4458,06 грн. (чотири тисячі чотириста п`ятдесят вісім гривень 06 копійок); інфляційні втрати у розмірі 26704,00 грн. (двадцять шість сімсот чотири гривень).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 10000,00 грн.(десять тисяч гривень 00 копійок) судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь держави судовий збір в розмірі 1367,67 грн. (одна тисяча триста шістдесят сім гривень 67 копійок).

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Пилипець А.Ю. в інтересах ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» направив апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив частково скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» пені, 3 % річних, інфляційних втрат та витрат на правову допомогу та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в цій частині.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог та неправомірність дій відповідача з припиненням строку прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, оскільки такий висновок не відповідає положенням статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким регламентовано право страхової компанії на припинення строків прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, зокрема, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається у кримінальній справі, до моменту набрання рішенням у такій справі законної сили.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 29 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Рішення в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 60 000 грн. не оскаржується, а тому в апеляційному порядку в цій частині не перевіряється.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Скочиляс І.М. в інтересах ОСОБА_7 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки судом вірно встановлено наявність передбачених законом підстав для покладення на відповідача обов`язку зі виплати страхового відшкодування, незалежно від вини фізичної особи, а відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для незадоволення вимог потерпілих. Окрім того, зазначила, що судом правомірно встановлено порушення страховою компанією строків виплати страхового відшкодування, та як наслідок правомірно застосовано до спірних правовідносин частину другу статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 09.09.2020 року близько 11:20 хв. на 79 км автодороги Бориспіль-Дніпро, неподалік с. Світанок, що в межах Переяслав-Хмельницького району Київської області, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «KIA Soul», р/н НОМЕР_1 , та рухаючись в напрямку м. Дніпро, виїхала на зустрічну смугу дорожнього руху, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобіля «KIA Soul», р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем «Mazda СХ5» р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в напрямку м. Бориспіль. За цим, відбулось зіткнення автомобіля «KIA Soul», р/н НОМЕР_1 з автомобілем «ВАЗ2115» р/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в напрямку м. Бориспіль. За цим відбулось зіткнення автомобіля «ВАЗ 2115» р/н НОМЕР_3 з мотоциклом «Honda XL1000V» р/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в напрямку м. Бориспіль. В результаті ДТП водій мотоцикла ОСОБА_5 та пасажирка автомобіля «ВАЗ 2115» ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події, а водія автомобіля «ВАЗ 2115» ОСОБА_4 в тяжкому стані госпіталізували до Броварської ЦРЛ, де він помер (а.с.30).

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження: 0000932 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. У відомостях про особу, якій повідомлено про підозру та відносно якої здійснюється досудове розслідування, значиться ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 є сином померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Згідно полісу № ЕР-200514382 зі строком дії з 08.07.2020 по 07.07.2021 року цивільно-правова відповідальності власника транспортного засобу «KIA Soul», р/н НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна Іншуранс Груп». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн.

01.10.2020 представник позивача за довіреністю - директор ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» Шелепінський О.М. подав до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» заяву про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 за страховим випадком (ДТП) 09.09.2020 року, за участю забезпеченого транспортного засобу «KIA Soul», р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , яка допустила зіткнення із зустрічними транспортними засобами, в результаті чого настала смерть пасажира автомобіля «ВАЗ» р/н НОМЕР_3 ОСОБА_6 та водія цього автомобіля ОСОБА_4 (а.с.9).

26.10.2020 ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» листом № 8596 повідомило заявника про необхідність подати додаткові документи для розгляду питання про виплату страхового відшкодування, в тому числі - рішення суду щодо визнання водія забезпеченого транспортного засобу винною особою у скоєнні ДТП або постанову про закриття кримінального провадження. Також повідомило про припинення перебігу строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили (а.с.23).

Відповідно до повідомлень начальника відділу слідчого управління Головного управління в Київській області від 05.07.2021, від 25.10.2021, від 08.12.2021, від 29.09.2022, від 21.12.2022, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000932 за підозрою ОСОБА_2 зупинене на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України (оголошення в розшук підозрюваного) (а.с.31-36).

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені, 3 % річних, інфляційних втрат на загальну суму 76 766 грн. 88 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. районний суд виходив з такого.

Суд першої інстанції зазначив, що з моменту отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування у страховика було рівно 90 днів для прийняття рішення у справі. Однак, після спливу 90-денного строку між позивачем та відповідачем виникли не лише правовідносини із відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, а й боргові правовідносини, отже, позивач після спливу 90-денного строку з дня отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування, окрім статусу потерпілого, набув ще статусу кредитора. Оскільки зобов`язання ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим. А тому, у разі прострочення його виконання страховиком настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») останній повинен сплатити позивачу, який має право на отримання такого відшкодування, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Окрім того, суд першої інстанції зазначив про те, що до вимог про стягнення пені суд не застосовує спеціальну позовну давність, визначену у п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, з огляду на положення п.19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, згідно якого у період воєнного стану позовна давність, визначена у статтях 257-259 ЦК України, продовжується на строк його.

При вирішенні питання розподілу судових витрат районним судом встановлено доведення позивачем належними доказами надання йому адвокатом послуг у виді правової допомоги при розгляді даної справи, що підтверджується договором, ордером, детальним описом робіт на загальну суму 10 000 грн, що відповідає фактичному часу участі адвоката у судових засіданнях.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд виходить з наступного.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Згідно із статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

У справі, яка переглядається, встановлено, що листом від 26.10.2020 ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомило позивача про припинення перебігу строку для прийняття страховиком рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування, оскільки станом на дату подання заяви про виплату страхового відшкодування вирок по даній справі ще не ухвалений та не набрав законної сили. Отже, перебіг строку прийняття рішення відповідачем про здійснення страхового відшкодування та його виплату і надалі припинений.

Отже, страховик рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування позивачу в порядку, визначеному спеціальним законом, не приймав, а зупинення строків щодо розгляду заяви про страхове відшкодування та ухвалення відповідного рішення (виплата чи відмова у виплаті) не є за своєю природою тотожними та не може прирівнюватися до відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування, оскільки відповідач виконував механізм дії, та покладені на нього обов`язки відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, у діях страховика відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик скористався своїм правом, передбаченим законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, а тому такий строк розпочався з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, ухваленим у цій справі, в частині стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування.

Так, відомості щодо результату розгляду кримінальної справи за фактом ДТП у матеріалах справи відсутні, проте, питання про виплату позивачеві страхового відшкодування та визначення його розміру було прийнято на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2023 року.

Окрім того, як зазначено вище, вказаним рішенням суду стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 60000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень) страхового відшкодування моральної шкоди.

Тобто, з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції про стягнення з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача страхового відшкодування, у страховика настає строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього в подальшому цивільно-правової відповідальності, у разі прострочення його виконання.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про законність та обгрунтованність цих вимог, з огляду на те, що на момент звернення позивача до суду з позовом між сторонами ще не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України.

Таке застосування норм матеріального права узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду викладене, рішення Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2023 року підлягає частковому скасуванню в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача пені, 3 % річних, інфляційних втрат з ухваленням в цій частині вимог нового рішення про відмову в позові.

При цьому, слушними є доводи апеляційної скарги щодо в частині розподілу судових витрат.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Судові витрати позивача, які були розподілені судом першої інстанції, складаються із витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір №27.01.23 про надання правової допомоги від 27.01.2023, укладений між адвокатом Скочиляс Іриною Мирославівною та ОСОБА_1 ; опис наданих послуг, відповідно до якого 1 год. 30 хв. витрачені для надання консультації, аналіз документів, наданих клієнтом та формування правової позиції щодо захисту порушених прав клієнта, пошук судової практики - 1500 грн., 5 годин, витрачених для складання позовної заяви, формування додатків, копіювання документів, відповідно до кількості сторін, формування заяв про збільшення позовних вимог з розрахунком, відповідно до кількості сторін - 5000 грн.; 1 година витрачена для написання детального опису про надані послуги - 1000 грн 00 коп.; квитанцію (прибутковий касовий ордер) №60 від 21.06.2023 про сплату за надання правової допомоги згідно договору №27.01.23 від 27 січня 2023 року у розмірі 10000 грн.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Заперечуючи проти заявленого позивачем до стягнення розміру судових витрат на правову допомогу, відповідач зазначав, що представником позивача не обґрунтовано належними та допустимими доказами нормо-годину адвоката, не зазначено чим керувався адвокат, встановлюючи такий тариф за одну нормо-годину.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

На переконання колегії суддів, застосування такого коефіцієнту вартості наданих адвокатом послуг (10 000 грн.) є невиправданим і завищеним, оскільки справа не є складною, розгляд її проводився у спрощеному позовному провадженні, а тому супровід даної справи у суді першої інстанції не може вартувати таких коштів. Водночас, надані адвокатом клієнту такі послуги, як: формування правової позиції у справі; копіювання документів, відповідно до кількості сторін; пошук судової практики не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.

Отже, ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності таких робіт та значимості таких дій у справі, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру до суми 5 000 грн.

Що стосується витрат на правову допомогу, понесених сторонами при апеляційному перегляді справи, слід відмітити наступне.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів справи, позивач при зверненні до суду з позовною заявою звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Окрім того, звертаючись до суду із апеляційною скаргою, відповідач в особі адвоката Пилипець А.Ю. зазначив, що попередній розрахунок витрат на правову допомогу складає 10 000 грн. До апеляційної скарги долучено копію ордеру та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Договору про надання правової допомоги, розрахунку наданих послуг; детального опису виконаних доручень клієнта; акту прийому-передачі виконаних робіт, тощо, ні відповідачем, ні його представником з початку апеляційного перегляду справи до його закінчення надано не було, а тому суд апеляційної інстанції відмовляє у відшкодуванні таких витрат.

Адвокат Скочиляс І.М. в інтересах ОСОБА_1 , подаючи відзив на апеляційну скаргу, вказала, що розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу у зв`язку з апеляційним переглядом справи, складає 4 000 грн., на підтвердження чого надала детальний опис наданих послуг на підставі договору про надання правової допомоги № 27.01.23 від 27 січня 2023 року, квитанцію про оплату наданих правничих послуг на суму від 26 вересня 2023 року.

Згідно детального опису про надану правничу допомогу, адвокатом надані послуги з аналізу доводів апелянта та формування відзиву на апеляційну скаргу у сумі 4 000 грн.

За таких обставин, витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, оскільки підтверджені належними доказами щодо надання адвокатом правничих послуг позивачу та понесення останнім таких витрат. При цьому, слід відмітити, що вказані докази були надані суду у строк, визначений процесуальний законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, справляється судовий збір в розмірі одного відсотка ціни позову.

Як убачається із матеріалів справи, ціна позову ОСОБА_1 складає 131 807,15 грн., при зверненні до суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1318,07 грн

За подання апеляційної скарги страховиком сплачено судовий збір у розмір 2051,51 грн. (а.с.104)

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (45,52%) судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги у розмірі 934 грн 07 коп. підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Пилипця Антона Юрійовича в інтересах Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуріанс Груп» задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київсьої області від 01 серпня 2023 в частині вирішення позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» пені, 3 % річних, інфляційних втрат скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове судове рішення про відмову в позові.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київсьої області від 01 серпня 2023 в частині розподілу судових витрат змінити, зменшити судові витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 , з 10 000 грн до 5 000 грн.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, 44,) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 934 грн. 07 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

С. М. Верланов