Справа №333/2430/23
Провадження №2-др/333/34/23
У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2023 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 30.10.2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення місця проживання малолітньої дитини з батьком, третя особа, без самостійних вимог щодо предмету спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем мешкання її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Роз`яснено сторонам, що відповідно до положень статті 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

22 листопада 2023 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та вирішення спору в частині самостійного виховання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком без участі матері ОСОБА_3 . Зазначив, що позовна заява містить достатньо доказів самостійного виховання та утримання неповнолітньої дочки позивачем, без участі матері. Позивач вказує, що мати дитини ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні та утриманні їхньої спільної доньки ОСОБА_4 та проживає окремо від них.

Представник позивача в судовому підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі та наполягав на задоволенні позовної вимоги.

Інші учасники справи, будучи повідомленими судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду заяви, у судове засідання не з`явилися.

Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду, заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши матеріали заяви, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Судом при вирішенні спору задоволена основна вимога позивача щодо визначення місця проживання дитини.

Зазначення в прохальній частині позовної заяви «у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері» не є за суттю окремою позовною вимогою. Дані обставини можуть бути лише враховані при визначенні місця проживання дитини. При визначенні місця проживання дитини судом було враховано ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, про що зазначено в мотивувальній частині рішення.

Позивачем не обґрунтовано та не зазначено необхідності окремого вирішення позовної вимоги в частині самостійного виховання дитини батьком без участі матері ОСОБА_3 . Крім цього, поведінка відповідачки не є однозначною, яка все ж таки заперечує щодо позову та бажає приймати участь у вихованні своєї дитини.

При цьому суд враховує, що згідно ч.6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Суд відзначає, що батьки мають рівні обов`язки щодо виховання та утримання дітей, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою або шлюб між ними розірвано, а також незалежно від того, чи проживають батько чи мати разом з дітьми або окремо від дитини, що визначено ст.141 СК України.

Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, в якій зазначено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця.

Частиною 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

За такого, встановлення факту самостійного виховання неповнолітніх дітей можливе в ході вирішення питання про позбавлення одного з батьків батьківських прав та встановлення обставин невиконання одним із батьків батьківських обов`язків. Питання позбавлення батьківських прав у позові не ставилося.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав, передбачених ч.1 ст.270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення суду.

Керуючись ст.270 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з її проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст рішення виготовлено 26 грудня 2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя /підпис/ С.С. Тучков