ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4730/23 Справа № 182/3829/22 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І.О. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 182/3829/22

провадження № 22-ц/803/4730/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 182/3829/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 ,

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року (суддя Кобеляцька-Шаховал І.О.),-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , в обґрунтування якого посилалася на те, що з 19 червня 2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2008 року шлюб між ними розірвано. Після припинення шлюбних відносин їхня спільна дитина проживала разом з нею та перебувала на її утриманні. При цьому, кошти з відповідача на утримання сина в примусовому порядку та на підставі рішення суду були стягнуті. Однак, на даний час, їхній спільній дитині виповнилось 18 років, а тому стягнення аліментів, у зв`язку з досягненням сином повноліття було припинено. На даний час, син ОСОБА_3 є студентом Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара, денною форми навчання, за спеціальністю «Підприємство, торгівля та біржова діяльність», а тому потребує матеріальної допомоги. При цьому, їй одній дуже важко утримувати дитину, і, хоча відповідач зобов`язаний надавати кошти, однак, в добровільному порядку не надає. Тому була змушена звернутись до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ним 23 річного віку.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період його навчання, починаючи з 13 жовтня 2022 року і до 30 червня 2024 року, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 років. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду мотивоване матеріальним становищем повнолітнього сина, який навчається на денній формі навчання та який безспірно потребує матеріальної допомоги, матеріальним станом позивачки, а також особою відповідача, що є особою працездатного віку. Суд першої інстанції також врахував, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, принципи розумності і справедливості. Крім того, визначаючи розмір аліментів, суд виходив з того, що у відповідача відсутні будь-які виконавчі провадження щодо стягнення аліментів, а сам по собі факт його не працевлаштування або звільнення не може свідчити про те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини, про яку заявив позивач.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив документи, які надавалися до відзиву на позовну заяву, а саме, виконавчий лист Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2013 року у справі № 182/3310/13, згідно з яким з нього стягуються аліменти на малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини зі всіх видів заробітку. На думку скаржника, така обставина як наявність у відповідача іншої малолітньої дитини, є істотною, адже напряму впливає на його матеріальне становище і мала бути врахована судом при розгляді справи про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання. Крім того, зазначає, що сплачувати аліменти у розмірі, заявленому в позові, він немає можливості, оскільки, беручи до уваги безпекову ситуацію у м. Нікополі та на підприємстві, де він працював - АТ «Нікопольський завод феросплавів», відповідач був вимушений подати керівництву заяву на увільнення від роботи з 20.07.2022 року без збереження заробітної плати. На сьогоднішній день у нього відсутній будь-який дохід, у зв`язку з тим, що він не отримує від роботодавця заробітної плати. Даний факт підтверджується розрахунковими листками працівника АТ «НЗФ» з вересня по листопад 2022 року, а також довідками ОК-5 та ОК-7. В той же час, ОСОБА_1 не надано жодних доказів для підтвердження необхідності отримання аліментів на сина на період навчання в розмірі отриманих ОСОБА_2 доходів, а тому доводи позивача не узгоджуються із вимогами закону щодо рівного обов`язку батьків забезпечувати їх дитину.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

19 червня 2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про що свідчить актовий запис № 310, складений Відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_6 , про що свідчить актовий запис № 1027, складений Відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Згідно з актовим записом № 461, складеним 07 листопада 2003 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Відповідно до актового запису № 10, складеного 01 березня 2019 року, ОСОБА_6 змінив прізвище на « ОСОБА_7 ».

Згідно з довідкою № 3716, виданої 15 вересня 2022 року, ОСОБА_3 є студентом Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара, денною форми навчання, за спеціальністю «Підприємство, торгівля та біржова діяльність», термін навчання до 30 червня 2024 року.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина на час навчання, суд першої інстанції виходив з фактичного матеріального становища повнолітнього сина, який навчається на денній формі навчання та який безспірно потребує матеріальної допомоги, матеріального стану позивачки, а також особи відповідача, який є особою працездатного віку. Суд першої інстанції також врахував, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, принципи розумності і справедливості. Крім того, визначаючи розмір аліментів, суд зазначив, що у відповідача відсутні будь-які виконавчі провадження щодо стягнення аліментів, а сам по собі факт його не працевлаштування або звільнення не може свідчити про те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі частини, про яку заявив позивач.

Проте, висновки суду першої інстанції частково суперечать фактичним обставинам справи. Крім того, колегія суддів не погоджується з визначеним судом розміром аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Так, з довідки, підписаною деканом факультету, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є студентом денної форми навчання факультету Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара. Навчається за рахунок коштів фізичної особи. Зарахований наказом № 1015с від 09.09.2022 року, термін навчання з 12.09.2022 року по 30.06.2024 року.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем до суду було надано дублікат квитанції від 31 серпня 2022 року щодо оплати навчання сина за перший семестр 1 курсу в розмірі 12 500,00 грн, одержувач - Дніпропетровський національний університет імені Олеся Гончара.

При розгляді даної справи колегія суддів вважає за необхідне врахувати, що з відповідача у справі ОСОБА_2 відповідно до виконавчого листа Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2013 року у справі № 182/3310/13 стягуються аліменти на малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини зі всіх видів заробітку.

Крім того, апеляційний суд враховує, що згідно з довідкою Пенсійного фонду України за формою ОК-5 у ОСОБА_2 , починаючи з вересня 2022 року відсутні доходи.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що однією з суттєвих умов для виникнення у батьків обов`язку утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є наявність у батьків надавати таку допомогу.

Крім того, обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, не може покладатися повністю на одного з батьків. Обов`язок щодо утримання своїх дітей лежить на обох батьках.

Разом з тим, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, жодним чином не зазначає про розміри своїх доходів, не представила належних та достатніх доказів на підтвердження того, що аліменти на навчання сина підлягають стягненню саме у розмірі, зазначеному в її позовній заяві.

Також позивач зазначала, що у закладі освіти, в якому навчається повнолітній син сторін, у зв`язку з воєнним станом в країні організовано дистанційну форму організації навчального процесу. Зазначене, на думку суддів, суттєво зменшує витрати на навчання, зокрема в частині можливих витрат на проживання за місцем знаходження університету, на проїзд до навчального закладу, адже фактично ОСОБА_3 проживає зі своєю матір`ю за своїм місцем реєстрації в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що у відповідача є син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого з нього щомісячно стягуються аліменти в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи таке стягнення з 05.04.2013 року. Тобто, суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, безпідставно виходив з того, що у відповідача відсутні будь-які виконавчі провадження щодо стягнення з нього аліментів.

Тому колегія суддів приймає до уваги вищевказані обставини, однак наголошує на тому, що це не звільняє відповідача від обов`язку утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, проте, надає підставу для перегляду визначеного судом першої інстанції розміру аліментів.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що, оскільки ОСОБА_3 має повну цивільну процесуальну дієздатність, то саме він може бути позивачем у справі, а аліменти мають бути стягнуті на його користь, а не на користь матері, апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, згідно з частиною 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , як матір повнолітнього сина, який продовжує навчання, надала суду довідку № 2352 від 07.05.2019 року про реєстрацію місця проживання особи, з якої випливає, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , з 25 грудня 2002 року по теперішній час. За цією ж адресою зареєстрована й матір дитини ОСОБА_1 , що підтверджується копією паспорта позивача. Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 суду також було надано довідку ОСББ «Травневий» № А-22/2 від 09.01.2023 року, згідно з якою за вказаною адресою зареєстровані та проживають 4 особи, в тому числі й ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 2002 року народження.

Отже, ОСОБА_1 з урахуванням положень статті 199 СК України, вправі була звернутись з позовом щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині.

Таким чином, враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, а також те, що доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє часткове підтвердження, рішення у справі в частині розміру присуджених на користь позивача аліментів слід змінити, зменшивши їх частку з до від усіх видів доходу відповідача щомісячно.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру аліментів, які підлягаю стягненню з відповідача на утримання його повнолітнього сина, що продовжує навчання.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, з їх зменшенням з до частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням висновків апеляційного суду, правових підстав для нового розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року змінити в частині розміру стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, з частини на частину з усіх видів його заробітку (доходу).

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло