Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Щепановій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 у якому просив суд стягнути із останнього на свою користь заборгованість у розмірі 329 180,00 грн, яка складається із 302 000,00 грн. - суми боргу та 27 180,00 грн. - трьох відсотків річних.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що 27.03.2006 передав відповідачу у борг 307 000,00 грн. які останній зобов`язувався повернути до 31.12.2013.

У подальшому відповідачем було повернуто позивачеві лише 5 000,00 грн. та 30.12.2016 відповідач видав позивачу нову розписку, відповідно до якої зобов`язувався повернути позивачу залишок боргу у розмірі 302 000,00 грн. до 30.06.2017.

Стверджує, що у встановлений борговою розпискою строк відповідач свої зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув, а тому позивач звернувся із даним позовом до суду.

Також позивач просив суд стягнути три відсотки річних за весь час прострочення.

З урахуванням викладеного просив суд позов задовольнити.

24.06.2020 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

03.11.2020 до суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.11.2020 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

03.02.2021 позивачем було подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.02.2021 у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу було надіслано копію ухвали суду від 03.02.2021 та копію позовної заяви із додатками, які ним було отримано 22.06.2021.

У встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було.

Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то сторони у судове засідання не викликалися.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що 27.03.2006 відповідно до розписки ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 позику у розмірі 307 000,00 грн., яку зобов`язувалася повернути до 31.12.2013 (а.с. 18).

30.12.2016 ОСОБА_3 надав ОСОБА_4 розписку відповідно до якої, останні продовжили строк повернення заборгованості за розпискою від 27.03.2006 до 30.06.2017 та підтвердили залишок заборгованості у розмірі 302 000,00 грн. (а.с. 3).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Факт отримання відповідачем коштів підтверджується наявними у позивача оригіналами розписок боржника, копії яких додані до позовної заяви.

Згідно положень ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тобто, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Таким чином, надана розписка є документами, що підтверджує боргове зобов`язання ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 .

Як зазначав неодноразово Верховний Суд в своїх постановах, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

З матеріалів справи вбачається, що надана позивачем на підтвердження своїх вимог розписка підписана ОСОБА_3 .

Верховний Суд у своїй постанові від 12.11.2020 року (справа № 154/3443/18) зазначив, що розписка позичальника є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Відповідно до ст. 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Станом на день подачі позову до суду відповідачем не повернуто борг за розпискою, за змістом якої він зобов`язувався повернути кошти у розмірі 302 000,00 грн. до 30.06.2017. Тому, сторона позивача просять стягнути кошти за договором позики у розмірі 302 000,00 грн.

20.01.2020 ОСОБА_3 було змінено прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується відповіддю ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській обл. (а.с. 9).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За правилами ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Так, положеннями ст.ст. 625, 629 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 основного боргу заборговою розпискою в розмірі 302 000,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути 3 % річних від простроченої суми в розмірі 27 180,000 грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, стягненню з відповідача також підлягають нараховані три проценти річних за період з 01.07.2017 по 30.06.2020 в розмірі 27 180,00 грн.

З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 291,80 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 207, 524, 526, 530, 533, 610, 625, 629, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики у розмірі 302 000,00 грн.; три проценти річних у розмірі 27 180,00 грн. та судовий збір у розмірі 3 291,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.06.2023.

Суддя: О.М.Букіна