Справа № 953/3840/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судового засідання Єкімової Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості відновлювального ремонту спричиненого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення з відповідача на його користь: 42 297,46 гривень вартості відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ TF698К», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 4000 гривень витрати на залучення експерта для оцінки пошкодженого майна; 4073,60 гривень судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.02.2023 о 13 год 29 хв. в м.Харкові по вул. Ярослава Мудрого,33-а відповідач, керуючи автомобілем « Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ TF698К», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований у дворі будинку за вказаною вище адресою, внаслідок чого, вказаний автомобіль, який належить йому на праві власності, отримав механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м.Харкова від 12.04.2023 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП, яке відбулося 22.02.2023. Вказав, що внаслідок пошкодження автомобіля «ЗАЗ TF698К», реєстраційний номер НОМЕР_1 , йому, як власнику транспортного засобу, завдано майнову шкоду у розмірі 42 297 грн.46 коп. Страхового відшкодування майнової шкоди, заподіяної позивачу в результаті ДТП з боку будь-якої страхової компанії не відбулося, оскільки цивільна- правова відповідальність особи, яка керувала автомобілем «ЗАЗ TF698К», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобілем « Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не була застрахована. Відповідач в добровільному порядку заподіяну шкоду не відшкодував, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2023 справу передано для розгляду судді Лисиченко С.М.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.05.2023 вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі.

Позивач та його представник адвокат Захаров О.О. у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності сторін.

Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою Київського районного суду м.Харкова від 12.04.2023 у справі № 953/2268/23 встановлено, що 22.02.2023 о 13-29 годині ОСОБА_2 , керуючи автомобілем « Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушив п.12.1, 2.10 а ПДР, в результаті чого допустив наїзд на автомобіль «ЗАЗ TF698К», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого залишив місце події. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Накладено на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення за ст.124 та 122-4 КУпАП у виді штрафу дохід держави.

Постанова суду від 22.02.2023 набрала законної сили.

Відповідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , власником автомобіля «ЗАЗ TF698К», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .

Згідно даних звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №278/05-23 від 11.05.2023, наданого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «ЗАЗ TF698К», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату ДТП 22.02.2023, становить 36311,60 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ «ЗАЗ TF698К», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент проведення дослідження, становить 42297,46 грн. Ринкова вартість КТЗ «ЗАЗ TF698К», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без урахування аварійних пошкоджень на ДТП 22.02.2023, становить 13 856,55 грн.

Відповідно даних платіжного дорученням « ПРИВАТБАНК» від 24.04.2023, позивачем сплачено ФОП ОСОБА_3 4000.00 грн. за надані послуги з надання звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №278/05-23 від 11.05.2023.

Як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами цивільна- правова відповідальність осіб, які керували автомобілем «ЗАЗ TF698К», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобілем « Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не була застрахована станом на 22.02.2023.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частиною 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з частинами1,2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 по справі №539/239/17

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається з положень частини 1статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, зокрема, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог).

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову.

З огляду на зазначене, з урахуванням досліджених доказів та визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду із позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1095,07 грн.

У зв`язку з задоволенням заявлених позивачем вимог, з відповідача на його користь підлягають сплаті витрати зі сплати судового збору.

Щодо розподілу витрат сторін на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем прохав суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу понесених ним у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем у встановлені процесуальним законом строки надано суду наступні докази: договір про надання правової допомоги №23/02 від 23.02.2023 та акт прийому-передачі наданих послуг від 17.05.2023 до договору; розрахунковий чек №17/05 від 17.05.2023.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Оскільки, позивачем. в передбаченому ЦПК порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00, будь-який клопотань щодо зменшення суми витрат відповідачем не заявлено, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 128, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості відновлювального ремонту спричиненого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 42 297 (сорок дві тисячі двісті дев`яносто сім) грн. 46 коп. вартості відновлювального ремонту автомобіля, 4000 (чотири тисячі) грн. витрат на залучення суб`єкта оціночної діяльності.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1095 (одна тисяча дев`яносто п`ять) грн. 07 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http:// www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не відомий, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя С.М. Лисиченко