Справа № 343/1416/22
Провадження № 22-ц/4808/801/23
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Томин О.О., Пнівчук О.В.,

секретаря Кузів А.В.,

з участю ОСОБА_1 та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 19 квітня 2023 року під головуванням судді Лицура І.М., у м. Долина,

в с т а н о в и в:

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області про позбавлення відповідача батьківських прав та призначення її опікуном онуків.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її дочка ОСОБА_3 , яка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народилося троє синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Через систематичне зловживання відповідачем спиртними напоями та застосування фізичної сили до її дочки, шлюб між ними було розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.06.2015. Неповнолітніх дітей залишено на проживанні з матір`ю. В січні 2022 року дочка захворіла і разом з дітьми переїхала на постійне проживання до неї, де діти проживають по даний час. ОСОБА_2 після розірвання шлюбу з її дочкою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням синів, не проявляє до них належної уваги та турботи, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не дарує подарунків, не бере участі в шкільному житті та не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я. Оскільки відповідач не відвідує своїх дітей та не цікавиться ними взагалі, тобто свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо їх виховання, то вона в інтересах онуків звернулася в суд з цим позовом.

Просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановити опіку над неповнолітніми дітьми та призначити її опікуном.

Рішенням Долинського районного суду від 19 квітня 2023 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітніх синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановлено опіку над неповнолітніми дітьми: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Призначено їхнім опікуном їх бабусю ОСОБА_1 .

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Вказує, що суд не взяв до уваги, що 24.06.2022 ОСОБА_2 подавав заяву Долинському міському голові з вимогою через відповідні служби передати йому дітей на проживання та виховання.

Апелянт зазначає, що представники служби у справах дітей формально провели огляд його будинку та склали відповідний акт. При огляді не поцікавилися матеріально-побутовими умовами та не оглянули будинок в цілому.

Не погоджується з висновком Служби у справах дітей про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дітей.

В судовому засіданні були допитані діти, які висловили відношення батька до його колишньої дружиною. Разом з тим в рішенні суду не висвітлені їх показання, що він періодично відвідував їх у школі, давав їм гроші, влітку 2022 року возив їх на річку, приїжджав до них. Також діти не змогли суду пояснити чому саме не відповідали на його телефонні дзвінки.

Апелянт зазначає, що дружина за життя не мала наміру позбавити ОСОБА_2 батьківських прав на дітей. Вважає, що стосунки відповідача з дружиною не мають ніякого відношення до спору щодо позбавлення батьківських прав.

Представник Органу опіки та піклування зазначала, що їхній висновок був складений на підставі перевірки його поведінки не після смерті колишньої дружини, а до її смерті. Зазначив, що висновок від 22.07.2022 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав на дітей не містить мотивованих висновків необхідності позбавлення батьківських прав, а отже не надає достатніх підстав для застосування такого крайнього заходу. Такий висновок складений виключно на поясненнях ОСОБА_1 і сам по собі не є підставою позбавлення батьківських прав. Як батько дітей відповідач позбавлений повноцінно приймати участь у їх вихованні.

В судовому засіданні були допитані свідки, показання яких зводилось тільки до його відносин із дружиною до її смерті. Ніхто із свідків не зазначив його поганого відношення до дітей.

Вважає, що позбавлення батьківських прав суперечить інтересам дітей.

Позивачкою не надано належних і допустимих доказів щодо невиконання відповідачем батьківських обов`язків, не доведено його свідомого нехтування своїми обов`язками, не надано належних доказів безвідповідальної поведінки, а відтак у суду не було підстав для задоволення позову.

Апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги те, що восени 2022 року він захворів та, не отримавши належної медичної допомоги в Україні, змушений був поїхати на лікування за кордон.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник Служби у справах дітей Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області в засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника, представника ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, ураховуючи таке.

Згідно даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.09.1990 року ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_8 (а.с. 13).

ОСОБА_9 05 вересня 2008 року зареєструвала шлюб зі ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про шлюб від 05.09.2008 року і після одруження змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с. 14).

В цьому шлюбі у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей: серії НОМЕР_2 від 21.08.2009, серії НОМЕР_3 від 01.07.2011 та серії НОМЕР_4 від 16.05.2014 (а.с. 16-18).

Згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.06.2015 року в справі № 343/1063/15-ц, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, малолітніх синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишено проживати з матір`ю ОСОБА_3 (а.с. 37-38).

Згідно даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 08.06.2022 Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), вбачається, що матір дітей ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 15).

Відповідно до актів обстеження умов проживання дітей від 05.07.2022, складеного депутатом Долинської міської ради В.Титишем в присутності сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та від 07.07.2022, складеного депутатом Долинської міської ради Прокіпчиним І.Я. в присутності сусідів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , неповнолітні діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з січня місяця 2022 року проживають з бабусею ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , батько участі у вихованні дітей не приймає (а.с. 32, 34).

Згідно характеристик від 23.12.2022 та 30.12.2022, наданих Долинським ліцеєм № 6 «Європейський», неповнолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчаються в цьому навчальному закладі, їх вихованням займаються бабуся, тітка та дядько. Батько з сім`єю не проживав, не приймає участі у вихованні та навчанні дітей і лише один раз прийшов до ліцею, записав номери телефонів класних керівників, однак більше не приходив і жодного разу не телефонував, щоб поцікавитися навчанням та потребами синів (а.с. 100-102).

З відповіді на адвокатський запит директора КНП «Центр первинної медичної допомоги» Долинської міської ради Івано-Франківської області В.Фотуйми № 12/01-20 від 30.12.2022 року вбачається, що ОСОБА_2 не брав участі в догляді та лікуванні дітей, на прийом в дитячу поліклініку дітей завжди приводила бабуся ОСОБА_1 . Під час відвідування дітей лікарем вдома батька жодного разу не було, здоров`ям та профілактикою своїх дітей батько не цікавився (а.с. 103).

Відповідно до психологічних характеристик психоемоційного стану дитини та сімейних відносин від 23.02.2023 року, видані ТзОВ «Серденько» Центр психологічної допомоги дітям «Серденько», вбачається, що психоемоційний стан неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пригнічений в зв`язку з втратою матері. Особистість батька ОСОБА_4 сприймає з підозрілістю та недовірою. У ОСОБА_5 яскраво виражена образливість на батька, що виражається в злості, підозрілості до його дій та поведінки, а також в небажанні спілкуватися. Вадим виражає бажання відсторонитись та припинити спілкуватися з батьком, до якого відчуває образу, злість та підозрілість, довіра та емоційна прихильність до батька відсутні. В цілому, у дітей яскраво виражена прихильність до бабусі та рідного дядька, які є авторитетами для них (а.с. 128-131, 136-139, 144-146).

З висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області № 475 від 22.07.2022 року вбачається, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є доцільним і відповідає інтересам дітей (а.с. 26-28).

З висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітніми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області № 516 від 16.09.2022 року вбачається, що призначення ОСОБА_1 опікуном над онуками є доцільним у разі, якщо при розгляді справи буде встановлено, що діти позбавлені батьківського піклування (а.с. 60-62).

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Поняття «ухилення від виконання обов`язку» нетотожне поняттю «невиконання обов`язку».

Мати, батько вважатимуться такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку.

Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Позбавляючи ОСОБА_2 батьківських прав відносно трьох його неповнолітніх синів і встановлення опіки над дітьми та призначення їхнім опікуном бабусю ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов такого висновку з врахуванням показів свідків, висновків органу опіки та піклування та інших доказів, які містяться у матеріалах справи. Також суд вказав, що ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 150 СК України свідомо не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та розвитку дітей, свідомо нехтує цими обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток синів, не цікавиться їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей. На даний час ОСОБА_2 перебуває за кордоном і дітьми взагалі не цікавиться та не спілкується з ними. Такі його дії, на думку суду першої інстанції, є умисними і свідчать про те, що змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх синів, що відповідатиме якнайкращим інтересам дітей.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду та вважає їх законними та обґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що висновок органу опіки та піклування від 22.07.2022 про доцільність позбавлення його батьківських прав на дітей не містить мотивованих висновків і складений виключно на поясненнях ОСОБА_1 і сам по собі не є підставою позбавлення батьківських прав є невірними.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновок органу опіки та піклування від 22.07.2022 містить саме такі відомості згідно яких було рекомендовано позбавити ОСОБА_2 батьківських прав. Надаючи такий висновок, орган опіки та піклування врахував характеристики, видані 23.06.2022 Долинським ліцеєм № 6 «Європейський» на учнів ОСОБА_2 (7 клас), ОСОБА_7 (5 клас) та ОСОБА_2 (2 клас), у яких зазначено, що діти виховувалися у неповній сім`ї, батько з сім`єю не проживав і не брав участі у вихованні і навчанні синів.

Про відсутність підтримки та допомоги у вихованні дітей ОСОБА_2 вбачається з Актів обстеження складеними депутатом міської ради І. Прокіпчином від 07.07.2022 та депутатом міської ради В. Титишом від 05.07.2022, за результатами обстежень, які відбулися у присутності сусідів у АДРЕСА_1 .

Також у висновку вказано, що письмовими заявами до органу опіки та піклування Долинської міської ради звернулися жительки будинку АДРЕСА_2 ( ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ) у якому зареєстровано місце проживання дітей та де вони фактично проживали з матір`ю до погіршення її стану здоров`я. Сусіди описують факти конфліктних ситуацій та проявів негативної поведінки ОСОБА_2 стосовно колишньої дружини та дітей, а також відсутність участі батька у вихованні та утриманні синів.

Службою у справах дітей Долинської міської ради 01 липня 2022 року проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за місцем проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 .

Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , по відношенню до його дітей було розглянуто комісією з захисту прав дитини Долинської міської ради 13 липня 2022 року. На засіданні комісії заслухали ОСОБА_1 , дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також батька дітей ОСОБА_2 .

Доводи апелянта, що позбавлення батьківських прав суперечить інтересам дітей є необґрунтованими, оскільки судом встановлено та доказами у справі підтверджено, що ОСОБА_2 як батько не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та розвитку дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не цікавиться їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, а тому позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дітьми відповідатиме як найкращим їхнім інтересам.

Доводи апелянта, що він не виконував батьківські обов`язки, оскільки змушений був поїхати на лікування за кордон, слід відхилити.

Апелянт в суді ствердив, що ОСОБА_2 виїхав за кордон для лікування у зв`язку з хворобою, однак відповідач не надав будь-яких доказів про необхідність проведення лікування за межами України, а також здійснення подальшого лікування впродовж тривалого часу.

Колегія апеляційного суду зазначає, що ОСОБА_2 в період воєнного стану виїхав за межі України у зв`язку з наявністю у нього права на виїзд за кордон як батька трьох дітей, щодо яких свідомо не виконує своїх батьківських обов`язків.

Суду було надано достатньо належних і допустимих доказів, які підтверджують невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків та вказують на свідоме нехтування ними, а тому в суду були всі підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду від 19 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 червня 2023 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.О. Томин

О.В. Пнівчук