ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5369/23 Справа № 205/5034/22 Суддя у 1-й інстанції - Курбанова Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінфорс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінфорс (далі ТОВ Фінфорс) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 02 січня 2021 року між ТОВ СС Лоун та ОСОБА_2 , за допомогою Інформаційно-комунікаційної системи ТОВ СС Лоун, було укладено електронний кредитний договір № 1178826-А (надалі кредитний договір), на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ СС Лоун, затверджених наказом ТОВ СС Лоун № 3011-1 від 30 листопада 2020 року (надалі Правила). Відповідачу наданий кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку у загальному розмірі 14 950,00 грн. на строк з 02 січня 2021 року по 11 січня 2021 року включно, за стандартною процентною ставкою 1,8 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, реальна річна ставка при цьому становить 657 %. Також, 11 січня 2021 року було укладено договір про продовження строку на користування кредитними коштами на один день, до 12 січня 2021 року. У встановлений термін, 12 січня 2021 року, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів в загальній сумі 17 641,00 грн. не виконав. Крім того, позичальник уклав угоду до кредитного договору, а саме кредитний договір було автопролонговано, в зв`язку з цим строк користування кредитом було продовжено на 20 календарних днів, тобто до 01 лютого 2021 року включно. В період автопролонгації діє підвищена процентна ставка в розмірі 4,15 % та нараховується починаючи з першого дня автопролонгації та діє до дня, зазначеного у відповідній угоді як нова узгоджена сторонами запланована дата повернення кредиту, або оформлення позичальником продовження строку користування кредитом на умовах цього договору. У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту 01 лютого 2021 року відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 14 950,00 грн. заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) та 15 099,60 грн. нараховані проценти. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору неустойка за кредитним договором відповідачу не нараховувалась в силу норм Закону України Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19. Як вбачається з витягу з реєстру прав грошових вимог від 17 лютого 2021 року ТОВ СС Лоун 17 лютого 2021 року відступило на користь ТОВ Фінфорс право вимоги за кредитним договором № 1178826-А від 02 січня 2021 року на загальну суму 30 049,60 грн. Про відступленням ТОВ Фінфорс права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ СС Лоун повідомило позичальника шляхом направлення 17 лютого 2021 року на електронну адресу позичальника електронного листа. Станом на дату подання даної позовної заяви, заборгованість позичальника за кредитним договором перед ТОВ Фінфорс не виконана і складає: 14 950,00 грн. заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) та 15 099,60 грн. нараховані проценти, а всього 30 049,60 грн. Крім того, станом на дату подання цієї заяви відповідач жодним чином не погашав заборгованість. ТОВ Фінфорс не нараховувало ніяких сум заборгованості за кредитним договором відносно позичальника.

Ураховуючи викладене, позивач виклав вимогу про стягнення з відповідача на його користь суми боргу за кредитним договором № 1178826-А від 02 січня 2021 року в розмірі 30 049,60 грн., яка складається із: 14 950,00 грн. заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту); 15 099,60 грн. нараховані проценти; а також судові витрати в розмірі 2 481,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року позовні вимоги ТОВ Фінфорс задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінфорс суму боргу за кредитним договором № 1178826-А від 02 січня 2021 року станом на 08 липня 2022 року в розмірі 30 049,60 грн., яка складається із: 14 950,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15 099,60 грн. нараховані проценти.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклав вимогу про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування скарги відповідач посилається на те, що 02 січня 2021 року ним дійсно був укладений договір № 1178826-А з первісним кредитором ТОВ СС Лоун. Про те, що між первісним кредитором та ТОВ Фінфорс було укладено договір відступлення права вимоги йому стало відомо, коли отримав документи від суду. Від ТОВ Фінфорс жодного документа про зміну кредитора у зобов`язанні не отримував. Крім того зазначив, що ТОВ Фінфорс не надало суду договору факторингу, за яким до позивача перейшло право вимоги до нього та будь-яких доказів, які б свідчили про виконання ТОВ Фінфорс зобов`язань за договорами відступлення прав вимоги, а саме оплати вартості права вимоги встановлену сторонами. З таких обставин, не вбачає за можливе встановлення судом дійсності переходу прав вимоги від первісного кредитора до ТОВ Фінфорс та набуття його останнім. Відповідач не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні, тому він фактично не міг виконувати свого обов`язку по сплаті кредиту перед ТОВ Фінфорс. Таким чином, звернення до суду ТОВ Фінфорс з вимогою до нього про стягнення кредитної заборгованості є передчасним. Крім того, ТОВ Фінфорс не надано суду жодного належного та допустимого доказу в підтвердження того, що до теперішнього часу він не виконує кредитних зобов`язань перед первісним кредитором. При цьому за період з дня укладення кредитного договору до дня звернення до суду помісячний розрахунок заборгованості відсутній. Будь-яких інших доказів на підтвердження розміру заборгованості відповідача за кредитним договором не надано. Позивачем не надано суду виписки за картковими рахунками відповідача, а тому розмір заборгованості відповідача за кредитним договором належним чином не підтверджується, у зв`язку з чим вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено, що 02 січня 2021 року ТОВ СС Лоун та ОСОБА_1 уклали електронний кредитний договір № 1178826-А (а.с.39-47).

Електронний кредитний договір було укладено за допомогою Інформаційно-комунікаційної системи ТОВ СС Лоун, на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ СС Лоун, затверджених наказом ТОВ СС Лоун № 3011-1 від 30 листопада 2020 року (а.с.14-22).

Підписом, згідно якого відповідач погодився на укладення Договору, є ідентифікатор у вигляді СМС.

Згідно пунктів 2.6.1 та 2.6.2 Договору кредитор надав відповідачу кредит в сумі 14 950,00 грн. на строк з 02 січня 2021 року по 11 січня 2021 року (а.с.40).

Запланована дата повернення кредиту згідно пункту 2.6.3 договору 11 січня 2021 року (а.с.40).

Відповідно до пункту 2.6.4 Договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за стандартною процентною ставкою 1,8 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, реальна річна ставка при цьому становить 657 % (а.с.40).

Відповідно до пункту 2.6.5 Договору загальна вартість кредиту становить 17 641,00 грн. (а.с.40).

Відповідно до пункту 2.6.6 Договору сума до повернення 17 641,00 грн. (а.с.40).

Також установлено, що факт перерахування грошових коштів за договором в розмірі 14 950,00 грн. відповідачу ОСОБА_1 підтверджується довідкою АТ КБ ПриватБанк про те, що з рахунку ТОВ СС Лоун НОМЕР_1 , через систему платежів LiqPay (мерчант-рахунок товариства НОМЕР_2 ), були проведені фінансові операції по переказу коштів на картку НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_3 в сумі 14 950,00 грн., ID платежу (а.с.52, 53-59, 60).

Угодою від 02 січня 2021 року ТОВ СС Лоун та ОСОБА_1 погодили наступні умови угоди у випадку застосування автопролонгації: пункт 1.1 сума кредиту 14 950,00 грн.; пункт 1.2 строк авто пролонгації з 12 січня 2021 року по 31 січня 2021 року включно; пункт 1.3 запланована дата повернення кредиту 31 січня 2021 року (нова запланована дата); пункт 1.4, пункт 1.5 за користування кредитом в період пролонгації позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою 4,15 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, реальна річна ставка при цьому становить 1228,84 %; пункт 1.6 загальна вартість кредиту становить 30 049,60 грн.; пункт 1.7 сума до повернення 30 049,60 грн. (а.с.46, зворот).

Додатковою угодою № 1 від 11 січня 2021 року ТОВ СС Лоун та ОСОБА_1 змінили строк кредитування з 12 січня 2021 року по 12 січня 2021 року (пункт 2.6.2 Додаткової угоди), запланована дата повернення кредиту 12 січня 2021 року (пункт 2.6.3 Додаткової угоди). За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за стандартною процентною ставкою 1,8 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, реальна річна ставка при цьому становить 657 % (пункт 2.6.4 Додаткової угоди). Дана угода підписана відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с.43).

Угодою від 11 січня 2021 року ТОВ СС Лоун та ОСОБА_1 погодили наступні умови угоди у випадку застосування автопролонгації: пункт 1.1 сума кредиту 14 950,00 грн.; пункт 1.2 строк авто пролонгації з 13 січня 2021 року по 01 лютого 2021 року включно; пункт 1.3 запланована дата повернення кредиту 01.02.2021 р. (нова запланована дата); пункт 1.4, пункт 1.5 за користування кредитом в період пролонгації позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою 4,15 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, реальна річна ставка при цьому становить 1210,39 %; пункт 1.6 загальна вартість кредиту становить 30 049,60 грн.; пункт 1.7 сума до повернення 30 049,60 грн. (а.с.49).

За умовами кредитного договору, а саме пунктом 5.2 Договору передбачено право кредитора на застосування автопролонгації договору в разі несплати позичальником заборгованості до закінчення строку дії договору (а.с.41).

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 30 049,60 грн., суд першої інстанції виходив з того, що всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України Про електронну комерцію).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України Про електронну комерцію відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України Про електронну комерцію у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі танадати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України Про електронну комерцію визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України Про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України Про електронну комерцію передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України Про електронний цифровий підпис.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.

Таким чином, оспорюваний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому ОСОБА_1 через особистий кабінет на вебсайті відповідача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ СС Лоун надіслало відповідача за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитного договору, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України Про електронну комерцію вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Пунктом 4.8 кредитного договору у випадку схвалення заявки позичальника на видачу кредиту, сума кредиту у гривні перераховується на платіжну картку позичальника не пізніше однієї доби з дати схвалення заявки кредитором та підписання позичальником Договору шляхом безготівкового переказу на платіжну картку позичальника. Реквізити платіжної картки зазначені позичальником при реєстрації в його особистому кабінеті.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як установлено судом першої інстанції, перерахування коштів за оспорюваним кредитним договором було здійснено 02 січня 2021 року о 12:39:00 безготівково шляхом перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_3 через технологічного партнера АТ КБ ПриватБанк (сервіс LiqPay), що підтверджується: витягом з реєстру виданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу LiqPay АТ КБ ПриватБанк, згідно з договором від 08 серпня 2019 року № 3537 щодо позичальника ОСОБА_1 , договір від 02 січня 2021 року № 1178826-А; службовою інформацією з сервісу LiqPay про транзакцію перерахування суми кредиту в розмірі 14 950,00 грн. на картку № НОМЕР_3 , дата проведення операції 02 січня 2021 року о 12:39:00.

АТ КБ ПриватБанк співпрацює з ТОВ СС Лоун як клієнтом на підставі договору від 08 серпня 2019 року № 3537 про надання послуг в системі LiqРау.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між ОСОБА_1 та ТОВ СС Лоун 02 січня 2021 року укладено кредитний договір № 1178826-А, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти, шляхом перерахування на платіжну картку у розмірі 14 950,00 грн., у зв`язку з чим не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача що надана позивачем копія договору про надання позики на умовах фінансового кредиту, не містить жодних правових підстав та не може слугувати доказом безспірності укладення договору позики, у зв`язку з порушенням ТОВ СС Лоун порядку укладання між сторонами договору.

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ Фінфорс не було надано доказів укладення договору факторингу, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тобто відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до пункту 1.1 договору факторингу № , укладеного 17 лютого 2021 року між ТОВ СС Лоун та ТОВ Фінфорс (а.с.61-63), останнє зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ СС Лоун, а ТОВ СС Лоун зобов`язалося відступити ТОВ Фінфорс право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за яким настав до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання, проценти, комісію, неустойку та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ СС Лоун.

Витяг з реєстру прав грошових вимог від 17 лютого 2021 року, який є додатком № 1 до вказаного договору факторингу, підтверджує те, що ТОВ СС Лоун відступило на користь ТОВ Фінфорс право вимоги за кредитним договором № 1178826-А від 02 січня 2021 року на загальну суму 30 049,60 грн.

Згідно зістаттею 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

ОСОБА_1 був повідомлений про перехід до позивача права вимоги шляхом направлення ТОВ СС Лоун на електронну адресу відповідача (позичальника) електронного листа від 17 лютого 2021 року (а.с.69).

Також відповідна інформація міститься в особистому кабінеті, що створений відповідачем на сайті ТОВ СС Лоун (а.с.23-35).

Таким чином, ТОВ Фінфорс є юридичною особою, яка має право вимоги відповідно до договору факторингу № .

Встановивши зазначені обставини у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між сторонами у справі укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять.

Як вбачається із змісту кредитного договору між позичальником та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів (пункт 2.6.4 кредитного договору).

Підпис відповідача під договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивачем не доведено факт належного повідомлення його про укладення договору про відступлення права вимоги, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки за положеннями статей 516, 517 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, заміна кредитора у зобов`язанні не припиняє самого зобов`язання та не впливає на дійсність основного правочину.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Крім того, відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак, відповідач не надав належних доказів на підтвердження виконання в повному обсязі умов кредитного договору ані первісному, ані новому кредитору.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту недійсності договору факторингу № від 17 лютого 2021 року та порушення його прав або ж факту протиправної поведінки позивача, тоді як, відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.

Отже, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме ТОВ СС Лоун, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами оплати вартості права вимоги за договором факторингу, відхиляються апеляційним судом як такі, що суперечать матеріалам справи.

На підтвердження обставин про те, що позивач набув права грошової вимоги за спірним кредитним договором, суду надано договір факторингу № від 17 лютого 2021 року, згідно якого ТОВ СС Лоун відступило ТОВ Фінфорс права кредитора, зокрема, і по кредитному договору № 1178826-А від 02 січня 2021 року, де боржником являється ОСОБА_1 (а.с.61-63, 64, 65, 66, 67, 68, 69).

Відповідно до пункту 1.2 договору факторингу право вимоги до боржників переходить від ТОВ ТОВ СС Лоун до ТОВ Фінфорс невідкладно після підписання сторонами реєстру прав грошових вимог (а.с.61-63).

Зазначений реєстр є невід`ємною частиною договору факторингу, укладався під час укладання самого договору факторингу (а.с.68).

Позивачем надано суду виписку по оборотному рахунку № 6854, відповідно до якого підтверджується факт повної оплати за договором факторингу № від 17 лютого 2021 року, на підставі якого до ТОВ Фінфорс перейшло право вимоги (а.с.119).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги як безпідставні, оскільки суперечать дійсним обставинам справи та не узгоджуються з матеріалами справи.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до довідки № 17/02-С від 17 лютого 2021 року ТОВ СС Лоун, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1178826-А від 02 січня 2021 року станом на 17 лютого 2022 року становить 14 950,00 грн. сума отриманого кредиту та 15 099,60 грн. нараховані проценти (нараховано процентів за період з 02 січня 2021 року по 01 лютого 2021 року в сумі 1 5368,70 грн., сплачено 269,10 грн.). (а.с.50).

Зазначена довідка повністю розкриває порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, період відповідного нарахування та містить інформацію про погашення заборгованості за умови наявності відповідних погашень.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 27 червня 2023 року.

Судді: