КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/7727/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Кулинич Анни Вікторівни, яка діє в інтересах Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Пінкевич Н.С.,

у справі за позовом Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей, -

встановив:

У серпні 2022 року до суду звернулась Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області з позовом про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачка проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із своїм співмешканцем ОСОБА_4 .

Комісією у складі: служби у справах дітей та сім`ї Білогородської сільської ради, відділу надання соціальних послуг Бігородорської сільської ради спільно з інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області та депутатом Білогородської сільської ради 17 серпня 2022 року відвідано сім`ю та установлено, що матері разом з цивільним чоловіком не було вдома. Діти залишені без нагляду. В квартирі за вказаною адресою незадовільні умови проживання (бруд, безлад, стійкий запах алкоголю та плісняви, обдерті стіни в кімнаті). Комісією складені акти проведення оцінки рівня безпеки дітей та прийнято рішення за результатами оцінки рівня безпеки дитини щодо направлення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для обстеження їхнього стану здоров`я.

Рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 18 серпня 2022 року дітей відібрано у матері.

З 17 серпня 2022 року діти перебувають на обліку в Службі у справах дітей та сім`ї як діти, що опинились в складних життєвих обставинах.

Вказує, що за час проживання в с.Стоянка ОСОБА_1 зарекомендувала себе з негативного боку. Систематично зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки із своїм співмешканцем, проявляють неадекватну поведінку. Умови проживання дітей незадовільні, в квартирі бруд, запах плісняви та алкоголю, обдерті стіни в кімнаті. Сім`я перебуває на обліку служби з листопада 2021 року як сім`я, що опинилась в складних життєвих обставинах.

З матір`ю систематично проводяться бесіди, але результатів це не мало.

Згідно характеристики Гореницької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 17 серпня 2022 року під час військового стану малолітня ОСОБА_2 на дистанційне навчання не виходила, мати не змогла організувати дитині можливість навчатися дистанційно. Інколи цікавились над чим працювати дитині, але домашні завдання класному керівнику не надавались.

Позивач уважає, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, навчанням, підготовкою до самостійного життя, спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, надання дітям доступу до культурних та інших цінностей, створення умов для отримання ними освіти.

Мотивуючи наведеним, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Кулинич А.В., яка діє в інтересах Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом неправильно та неповно досліджено докази та встановлені обставини у справі.

Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи позивача про те, що відповідачка не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального усвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти та загалом створює умови, які шкодять інтересам дітей.

Вказує, що відповідачка навіть після рішення суду першої інстанції продовжує ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків, жодного разу не цікавилась життям та долею дітей.

17 квітня 2023 року здійснено виїзд за фактичним місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Під час якого з`ясовано, що ОСОБА_1 та її співмешканець ОСОБА_5 , зловживають алкогольними напоями та часто чути сварки. Із слів сусідів відповідачка та її співмешканець ніде не працюють, часто не бувають дома, часто перебувають у стані алкогольного сп`яніння. Під час візиту відповідачка та ОСОБА_5 були вдома, проте двері не відчинили.

19 квітня 2023 року відповідачку запрошено з`явитись для участі у комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Білогородської сільської ради, на якому розглядалось питання щодо можливості повернення матері малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Відповідачка хоч і з`явилась на засідання комісії, проте не надала витребувані комісією документи, які підтверджують її спроможність виконувати батьківські обов`язки.

Зазначає, що під час виїзду фахівцем із соціальної роботи Комунального закладу "Центру надання соціальних послуг" Білогородської сільської ради на місце проживання відповідачки з метою складення акту на спростування доводів відповідачки щодо створення належних умов для життя малолітніх дітей, скласти акт виявилось неможливим, оскільки відповідачки вдома не було, будь-яким чином зв`язатися із нею виявилось також неможливим. На роботі відповідачка була відсутня без поважних причин.

Вказує, що рішення суду першої інстанції є передчасним, оскільки повернення малолітніх дітей відповідачці загрожує їх життю, здоров`ю та взагалі нормальному розвитку.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник скаржника подала заяву про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, апеляційну скаргу просить задовольнити.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що на час вилучення дітей з родини наявна винна поведінки матері, яка свідомо нехтувала своїми обов`язками, знаючи про існування та потреби дітей. Але за час перебування справи у провадженні суду, ОСОБА_6 змінила місце проживання, зробила косметичний ремонт в кімнаті, працевлаштувалась, знайшла особу, яка буде допомагати їй у догляді за двома дітьми, зважаючи, що вона самостійно виховує та утримує дітей. У кожному судовому засіданні відповідачка наголошувала на своєму бажанні забрати дітей, постійного виправлення винної поведінки, невжиття спиртних напоїв, усвідомлення всієї відповідальності за малолітніх дітей.

Відтак, суд не встановив свідомого, винного ухилення від виконання батьківських обов`язків саме на час вирішення справи, виправлення відповідачки, усвідомлення нею своїх вчинків. Суд відмовив у задоволенні позову та попередив відповідачку про відповідальність за життя, здоров`я, духовий розвиток, утримання її малолітніх дітей.

Установлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтв про народження НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (а.с. 5-6).

З даних акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 16 серпня 2022 року убачається, що сім`я проживає за адресою АДРЕСА_1 . Будинок складається з однієї кімнати, кухні, санвузла. В будинку не прибрано, розкидані речі, постільна білизна брудна, присутній стійкий неприємний запах, накурено. Санітарний стан приміщення незадовільний (а.с. 23).

Відповідно до характеристики ОСОБА_1 №02-14/330 від 17 січня 2022 року, складеної Гореницьким старостинським округом Білогородськогї сільської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_1 за час проживання на території Гореницького старостинського округу проявила себе з негативної сторони. ОСОБА_1 та її цивільний чоловік ОСОБА_4 систематично зловживають алкогольними напоями, палять в приміщенні, безробітні, вчиняють сварки, дебоширять, б`ються, порушують громадський порядок, проявляють неадекватну поведінку, чим створюють загрозу для фізичного і психологічного здоров`я дітей (а.с. 20).

Рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області №78 від 18 серпня 2022 року відібрано у матері ОСОБА_7 малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2012 року народження, та ОСОБА_3 , 2016 року народження (а.с. 9).

Рішенням виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області №98 від 22 вересня 2022 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_7 відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_8 , 2012 року народження, та ОСОБА_9 , 2016 року народження (а.с.38).

Із заяви ОСОБА_2 , написаної в присутності начальника служби у справах дітей та сім`ї убачається, що дитина не хоче бути з мамою, тому що мама б`є і п`є (а.с.54).

Відповідно до психологічної характеристики ОСОБА_2 має не стійку увагу. Емоційно-вольова сфера дитини характеризується тривожністю, перепадами настрою. Санітарно гігієнічні навички та навички самообслуговування розвинені. Дитина привітна, чутлива, доброзичлива, відповідальна. Проявляє інтерес та ініціативу у спілкуванні з однолітками, але інколи конфліктує. Рекомендовано робота з психологом на покращення та підтримку гарного емоційного стану та самооцінки. Допомога в адаптації до нових умов (а.с. 56).

Згідно характеристики продавця-касира ОСОБА_1 , складеної роботодавцем ФОП ОСОБА_10 , за період роботи ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивної сторони, свої обов`язки виконувала належним чином, зауважень не було. Трудова дисципліна була порушена 01 січня 2023 року, ОСОБА_1 не вийшла на роботу без поважних причин, за що була звільнена. З 08 січня 2023 року перебуває на випробувальному терміні. Особливої ініціативи до роботи не проявляє, з колегами мало спілкується. Взявши кредит у швидко-гроші, не погодила з колегою по роботі, надала її номер телефону як поручителя (а.с. 68).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 убачається, що остання проживає за адресою АДРЕСА_2 . Займає кімнату в приватному будинку площею 15 кв.м. В кімнаті проводяться ремонтні роботи. Є місце для сну, є шафа, стіл. Порушені санітарно-гігієнічні норми. На підставі огляду зроблено висновок, що для дітей не створені умови для проживання. Не домовилась про влаштування дітей у школу та садочок (а.с. 69).

Відповідно до заяви ОСОБА_11 від 02 березня 2023 року остання зобов`язалась допомагати ОСОБА_1 наглядати за дітьми відводити та забирати із школи. За відсутності матері доглядати за дітьми. За графіком тиждень через тиждень на добровільних умовах (а.с. 74).

Згідно акту обстеження умов проживання від 02 березня 2023 року проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 винаймає кімнату у приватному будинку, що облаштована меблями, а саме: два ліжка, шафа, журнальний столик. На стінах шпалери, опалення газове та твердопаливний котел. В будинку та кімнатах прохолодно, присутній стійкий запах твердопаливного котла, будинок потребує ремонту. В кімнаті проведено косметичний ремонт. Для дітей є окреме місце для відпочинку, шафа для зберігання одягу (а.с. 75).

Згідно довідки №40 від 02 березня 2023 року, виданої директором Музичанського ліцею, ОСОБА_2 2012 року народження дійсно буде зарахована до 4 класу Музичанського ліцею Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (а.с. 76).

З даних довідки з місця роботи №1 від 27 лютого 2023 року, складеної ФОП ОСОБА_10 убачається, що ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_10 на посаді касира з 08 лютого 2023 року (а.с. 80).

26 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання Білогорської сільської ради Бучанського району Київської області про долучення доказів.

З урахуванням того, що у цій справі вирішується спір, який стосується інтересів дітей , апеляційний суд уважає за доцільне прийняти від учасників справи додаткові докази з метою повного та всебічного розгляду справи та вирішення спору з урахуванням якнайкращих інтересів дитини.

Так, позивачем додано наказ №ЦРОМ0000011 про припинення трудового договору (контракту), згідно даних якого ОСОБА_1 15 червня 2023 року звільнено на підставі пункту 4 статті 40 КЗпЗ.

Згідно даних довідки, виданою ФОП ОСОБА_10 ОСОБА_1 за червень 2023 року отримала 1 469,20 гривень.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 27 вересня 2023 року, складеного представниками служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, при проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 було вручено судову повістку. Вказано, що санітарний стан приміщення незадовільний. ОСОБА_1 безробітна, зловживає алкогольними напоями. Під час обстеження житлово-побутових умов перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до змісту статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Відповідно до частин 1-4 статті 164 СК України:

1. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

2. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.

3. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

4. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька (матері) як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, на які посилається заявник у касаційній скарзі.

У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_6 змінила місце проживання, зробила косметичний ремонт в кімнаті, працевлаштувалась, знайшла особу, яка буде допомагати їй у догляді за двома дітьми, зважаючи, що вона самостійно виховує та утримує дітей.

Окрім цього, суд попередив відповідачку про відповідальність за життя, здоров`я, духовий розвиток, утримання її малолітніх дітей.

Доказів, які свідчили би про наявність виключних підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, як і доказів неможливості змінити поведінку матері на краще та наявності у її діях вини, стороною позивача не надано.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що компетентними органами вживались необхідні заходи з метою реалізація на території територіальної громади державної політики з питань соціального захисту дітей, запобігання дитячій бездоглядності та безпритульності, а також поліпшення становища дітей у територіальній громаді, їх соціального захисту, сприяння фізичному, духовному та інтелектуальному розвитку.

З урахуванням наведене, колегія суддів уважає правильним висновок суду про доцільність відмовлення в задоволенні позовних вимог з одночасним попередженням відповідачки про відповідальність за життя, здоров`я, духовний розвиток, утримання дітей.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення , а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кулинич Анни Вікторівни, яка діє в інтересах Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 22 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова