Справа № 585/5099/23
Номер провадження 2-о/585/218/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області

у складі: головуючого судді Євтюшенкової В. І.,

присяжних: Глови С.М.,

Лаврик С.О.,

з участю: секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

прокурора - Яковенка К.О.,

особи, відносно якої розглядається питання щодо примусової госпіталізації -

ОСОБА_1 ,

особи, що надає правову допомогу адвоката Марченка А.І.,

заявника ОСОБА_2 ,

Справа № 585/5099/23, провадження № 2-о/585/218/23

Заявник: завідуюча сьомим відділенням Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Розова Наталія Володимирівна,

заінтересована особа: начальник медичної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ,

розглянув у залі судових засідань у порядку окремого провадження, у відкритому судовому засіданні справу про госпіталізацію громадянина у психіатричний стаціонар без його усвідомленої згоди в примусовому порядку ,

В С Т А Н О В И В:

22.12.2023 завідуюча сьомим відділенням Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Розова Н.В., звернулась до суду із заявою про госпіталізацію громадянина ОСОБА_1 у психіатричний стаціонар без його усвідомленої згоди в примусовому порядку.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступив на лікування до КНП СОР «ОКСЛ» в супроводі заступника командира в/ч НОМЕР_1 з морально психологічного забезпечення за направленням ОСОБА_3 , начальника медичної служби, капітана медичної служби В/Ч 7280 у зв`язку з погіршенням психічного стану: уникає виконання своїх посадових обов`язків, постійно перебуває в самоізоляції від підлеглого особового складу, ні з ким не спілкується, має ознаки дивної поведінки, що не відповідає оточуючій ситуації, не приймає участі у побутовому житті особового складу, тощо. 04.12.2023 направлений до групи контролю бойового стресу військової частини з ознаками аутичної поведінки та емоційної байдужості, де пробув до 07.12.2023, відмовлявся від їжі. Був оглянутий психіатром КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних хвороб», встановлено ДЗ: Гострий поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії F 23.1? Рекомендоване стаціонарне обстеження в умовах психіатричного стаціонару. Госпіталізований добровільно, підписав згоду. Від підписання усвідомленої згоди на лікування у психіатричному закладі відмовився, не вважає за потрібне.

19.12.2023 проведена ЛКК для уточнення діагнозу. Встановлено діагноз: Гострий поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії.

21.12.2023 оглянутий комісією лікарів психіатрів, які прийшли до висновку про те, що ОСОБА_1 потребує направлення документів в суд для вирішення питання госпіталізації в примусовому порядку, так як має ознаки наявності тяжкого психічного розладу, внаслідок якого вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для самого себе.

У судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_2 свою заяву підтримала, посилаючись на викладені у ній обставини. Крім обставин, викладених у заяві, додатково пояснила, що ОСОБА_1 абсолютно ні з ким не спілкується, тримається обособленно, словесно агресію до оточуючих не виявляє, але при спробі провести відносно нього медичні маніпуляції (вимір тиску, температури, тощо) говорить «Ви не маєте права», «Ви не можете мене змушувати», «Ви мені не мамка». Він постійно лежить у ліжку, в одній позі, вдягнутий, у шапці, у капюшоні, ні з ким не спілкується. У пацієнта порушений сон, останній часом є підозри в тому, що у нього розлади сприйняття у вигляді галюцінаторних переживань, так як він дивно поводиться, розглядає свої пальці. Але основне, це те, що він відмовляється повністю від їжі і цим несе загрозу саме для себе. В нього є мати, яка повідомила, що син має дві вищі освіти, він був одружений, при цьому це приховував і заперечував. Чому розлучився, не зрозуміло. Мати ОСОБА_1 повідомила, що минулої осені вони стали рідше спілкуватися, почали втрачати зв`язок між собою. Син з невідомих причин звільнився з роботи, працював в Інтернеті, мав якісь тимчасові заробітки. З весни з матір`ю не спілкується. У ОСОБА_4 спостерігається зниження соціальних зв`язків, прояв хворобливого стану. Відомо, що він пройшов перепідготовку, був направлений у військову частину, де майже відразу побачили його дивну поведінку, обстежили і направили до їхньої лікарні. Яка причина виникнення у нього хвороби, без дослідження сказати не може, є дані про те, що у дев`яти річному віці у нього були епілептичні напади, втрачав свідомість, проходив лікування, обстежувався, все пройшло і вилікувалось. Його мати хоче допомогти, фактично не заперечує проти його лікування.

ОСОБА_1 з приводу викладених у заяві обставин повідомив, що не уникав своїх службових обов`язків. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що він «грався зі зброєю. Той діагноз, який у нього під питанням, постановлений лікарями ОСЛ, не вважає, що для його підтвердження необхідно проведення аналізів, таких як дослідження крові, сечі. Для цього достатньо консультації психолога, психотерапевта. Стосовно самоізоляції в колективі, то самоізоляція, це коли уникають взагалі будь яких спілкувань, виконання службових обов`язків, це повинно бути підтверджено належним чином. Для підтвердження діагнозу повинна бути комісія на базі декількох лікувальних закладів. Стосовно не приймання їжі, то він може це робити через небажання їсти, документу про зобов`язання харчуватись під час лікування в стаціонарі він не підписував. Відмовляється від харчування, бо мало рухається, не має апетиту. Вважає, що його психічний стан в нормі. Стосовно того, що він постійно лежить, то його думка, що нормальна адекватна людина не буде бігати по лікувальному закладу і з усіма знайомитись. Проти примусової госпіталізації заперечує. Коли перебував на військовій службі, мав у підпорядкуванні людей, надавав їм доручення, перебуваючи там, їжу приймав абсолютно нормально. Вважає, що обстеження він вже пройшов, бо спілкувався з лікарем ОСОБА_2 , здавав тести, було два засідання комісії.

Особа, яка надає правову допомогу ОСОБА_1 адвокат Марченко А.І. вважав, що задоволення заяви лікаря психіатра не суперечить інтересам пацієнта ОСОБА_1 .

Прокурор висловив думку про те, що ОСОБА_1 необхідно госпіталізувати до спеціалізованого медичного закладу у примусовому порядку, так як його поведінка створює загрозу його життю.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка лікар-психіатр ОСОБА_5 , який є головою ВЛК, суду пояснив, що позавчора спілкувався зі ОСОБА_1 , йому стало відомо, що він відмовляється приймати їжу. Ознайомившись з документами, встановлено, що дивності у поведінці ОСОБА_1 були виявлені відразу після призиву. Начальник медичної частини повідомив, що під час перебування у в/ч ОСОБА_1 перестав приймати їжу. Коли він ( ОСОБА_5 ) почав спілкуватись з пацієнтом, помітив його дивну поведінку, ОСОБА_1 постійно лежав в одноманітній позі, на голові вдягнута шапка, капюшон, на будь які запитання в основному відповідає «Ви не маєте права», «це моє право», багатослівний, має порушення мислення, волі, емоцій. Є підстави вважати, що він у стадії хронічного психічного захворювання. Оскільки не має даних щодо його анамнезу, то вони ставлять питання про наявність гострої форми захворювання. Небезпеку становить для себе.

Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані суду докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає заяву лікаря-психіатра обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Відповідно до пункту 1 принципу 15 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджених Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119) коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації.

Згідно з пунктом 1 принципу 16 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджених Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119), будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу як пацієнт в примусовому порядку або вже була госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку можуть утримувати як пацієнта в психіатричному закладі в примусовому порядку, тоді і лише тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, що працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4 (діагноз про те, що особа страждає на психічне захворювання, встановлюється відповідно до міжнародних визнаних медичних стандартів), що дана особа страждає на психічне захворювання, і визначить:

а) що внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам;

b) що в разі особа, чиє психічне захворювання є важким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або утримання даної особи в психіатричному закладі може привести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути проведено за умови госпіталізації до психіатричного закладу у відповідності до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

У випадку, зазначеному в підпункті b), необхідно, по можливості, проконсультуватися з другим таким фахівцем, що працює в області психіатрії. У разі проведення такої консультації госпіталізація до психіатричного закладу або утримання в ньому у примусовому порядку можуть мати місце лише за згодою другого фахівця, який працює в області психіатрії.

Відповідно до пункту 2 принципу 16 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджених Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119), госпіталізація до психіатричного закладу або утримання у ньому в примусовому порядку здійснюється спочатку протягом нетривалого періоду, визначеного внутрішньодержавним законодавством, з метою спостереження та проведення попереднього лікування до розгляду питання про госпіталізацію або тримання пацієнта в психіатричному закладі наглядовим органом. Причини госпіталізації або змісту має бути негайно поінформовано пацієнту; про факт госпіталізації або змісту і їх причини також невідкладно і в докладному вигляді повідомляється наглядовому органу, особистому представнику пацієнта, якщо такий є, а також, якщо пацієнт не заперечує, сім`ї пацієнта.

Відповідно до частини шостої статті 284 Цивільного кодексу України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону.

Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону.

Порядок примусової госпіталізації визначено ст.16 цього ж Закону в якій зазначено, що особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації.

У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу в якому перебуває особа протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Відповідно до ч.4 ст. 340 ЦПК України у випадках коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин.

ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України (а.с.4).

Згідно інформаційної довідки заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально психологічного забезпечення ОСОБА_6 молодший лейтенант ОСОБА_1 прибув у військову частину НОМЕР_1 17.11.2023 та прийнятий на посаду командира 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти. 03.12.2023 до нього ( ОСОБА_6 ) звернувся командир 1 стрілецької роти військової частини зі скаргою, що молодший лейтенант ОСОБА_1 уникає виконання своїх посадових обов`язків, постійно перебуває в самоізоляції від підлеглого особового складу, а також про ознаки дивної поведінки, яка не відповідала оточуючій ситуації.

04.12.2023 направлений до групи контролю бойового стресу військової частини з ознаками аутичної поведінки та емоційної байдужості, де пробув до 07.12.2023. ОСОБА_1 рекомендовано комплексну психологічну та фармакологічну корекцію та огляд психіатра. 12.12.2023 останній був на прийомі у лікаря психіатра КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних хвороб», за результатами огляду рекомендовано обстеження в умовах психіатричного стаціонару (а.с.7).

Текст медичної характеристики молодшого лейтенанта ОСОБА_1 (скорочено): …одразу після приходу до підрозділу звернув на себе увагу через неадекватну поведінку, ні з ким не спілкувався, тримався окремо, самоізольовано, безініціативно, до службових обов`язків відносився вкрай формально, уникав їх виконання. Був направлений до групи контролю бойового стресу бригади, обстежений психологом, рекомендовано огляд психіатра, рекомендоване стаціонарне обстеження в умовах психіатричного стаціонару… заявляє, що раніше нічим хворів, травми заперечує, але при спілкуванні з матір`ю було з`ясовано, що в дитинстві страждав на епілепсію, проходив стаціонарне та амбулаторне лікування, знаходився на обліку у невролога, але в подальшому епілептичні напади не повторювались, тому він при медичних оглядах про цей факт не повідомляв. Діагноз: ОСОБА_7 розлад поведінки. Психічний розлад по типу шизофренії? Епілепсія в анамнезі. Висновок: Рекомендовано проходження ВЛК для визначення придатності до військової служби (а.с.6).

Згідно довідки начальника групи контролю бойового стресу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 у ОСОБА_1 спостерігається порушення просторових і тактильних уявлень, обсесивно-компульсивна поведінка, прояви астенції , на запитання відповідає формально, має схильність до стереотипної поведінки, під час перебування в пункті психологічної допомоги впродовж трьох діб відмовлявся від прийому їжі. Має вкрай високі показники за шкалою Параної. В колективі характеризується як військовослужбовець, що уникає виконання своїх обов`язків згідно штатній посаді, з постійним перебуванням в самоізоляції від колективу, як такий, що викликає занепокоєння своїми вчинками та поведінкою, недовіру, потребує постійного нагляду, що негативно впливає на психоемоційний та морально-психологічний стан співслужбовців. Рекомендація: враховуючи вищезазначене доцільно перевести молодшого лейтенанта ОСОБА_1 в окремий інженерний батальйон в/ч НОМЕР_3 для подальшого несення служби (а.с.5).

Із заключення комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу КНП СОР «Обласна клінічна лікарня» вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз: Гострий поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії, внаслідок чого представляє небезпеку для себе (а.с.3).

Висновок лікарів, як і всі долучені до матеріалів справи документи, будь-яких сумнівів у суду не викликають.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Проте згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, оскільки воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Судом встановлено, що станом на день звернення лікаря-психіатра КНП СОР «ОКСЛ» із відповідною заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1 є підстави для такої госпіталізації, які встановлені лікарською комісією, госпіталізація особи до психіатричного закладу, відповідає положенням Закону України «Про психіатричну допомогу» та вимогам процесуального законодавства та є необхідною у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії, що становлять небезпеку для нього, а його обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару, що підтверджено належними та допустимими доказами та ніким не спростовано .

Добровільно ОСОБА_1 обстежуватись і, в разі потреби пройти лікування, не бажає.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про примусову госпіталізацію указаної вище особи.

Керуючись ст.ст. 339-342 ЦПК України, ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Суд в и р і ш и в:

Заяву завідуючої сьомим відділенням Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Розової Наталії Володимирівни, заінтересована особа: начальник медичної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про госпіталізацію громадянина у психіатричний стаціонар без його усвідомленої згоди в примусовому порядку - задоволити.

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в умовах психіатричного стаціонару Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» в примусовому порядку, без його усвідомленої згоди, на строк протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію, але не більше ніж на 6 місяців.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання його повного тексту.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник: Завідуюча сьомим відділенням Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Розова Наталія Володимирівна, адреса: Сумська область, м. Ромни, бул. Європейський, 29 .

Заінтересована особа: начальник медичної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 26.12.2023.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова

ПРИСЯЖНІ: С.М. Глова

С.О. Лаврик