Справа № 629/6019/23
Номер провадження 2/629/1146/23
22.12.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Цендри Н.В., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення пені, суд -
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків заяви.
На виконання ухвали суду від 17.10.2023 позивачем подано заяву про усунення недоліків від 31 жовтня 2023 року.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано час учасникам строк для подання відзиву та письмових пояснень.
Не погодившись з позовом відповідач подала до суду відзив, в якому просила відмовити у звільненні від сплати заборгованості за аліментами та неустойки(пені), мотивуючи тим, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2023 року винесено рішення за її позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені), та ОСОБА_1 на момент звернення до суду із позовом не оскаржив рішення до апеляційної інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави звертатись із вказаними позовними вимогами до суду. Стосовно розрахунків заборгованості ВДВС, він посилається на порушення ЗУ «Про виконавче провадження», однак не оскаржує його у встановленому законом порядку та не оскаржує дії державного виконавця. Вона не має до відповідача претензій щодо невиконання ним батьківських обов`язків по вихованню сина, але вважає, що він повинен нести відповідальність за невиконання рішення суду по сплаті аліментів на його утримання, так як доказів, які суд може врахувати як матеріальний та сімейний стан платника аліментів, що може вплинути на відповідальність боржника по сплаті аліментів, він не надав. Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що він не може працевлаштуватися, однак відсутність офіційного працевлаштування, постійного доходу не впливає на обов`язок по утриманню дітей, а тому не може бути підставою для списання боргів. Також надані ОСОБА_1 докази свідчать про те, що його витрати значно перевищують доходи, що є доказом їх приховування з метою уникнення від сплати аліментів, а також відповідальності по сплаті неустойки/пені. У разі врахування матеріального становища батьків, то ОСОБА_1 повинен був надати їх доходи, починаючи з червня 2009 року, коли було винесене рішення про стягнення з нього на її користь аліментів і відкрите виконавче провадження з цього приводу. Щодо посилань ОСОБА_1 на його взаємовідносини з ОСОБА_7 і її стан здоров`я, то вважала надані документи неналежними, оскільки з наданих доказів вбачається, що остання не проживала разом з позивачем, а проживала окремо в АДРЕСА_1 і працювала продавчинею.
20.12.2023 року позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам. З викладеними доводами в відзиві був не згодний, оскільки відзив наданий поза межами 15 денного строку для надання відзиву. Та в обґрунтування своїх вимог додав постанову Харківського апеляційного суду від 08.12.2021 року про відсутність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.
Позивач в судове засідання не з`явився.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки з 2009 року батько жодного разу не спілкувався з дитиною, фінансово не допомагав. Вважала, що немає підстав для звільнення від сплати заборгованості. У шлюбі перебували з 2005 року по 2009 рік . Повідомила, що позивач в період шлюбу офіційно не працював, їздив на заробітки по будівництву. Від знайомих відомо, що продовжує займатися ремонтами, робить внутрішні будівельні роботи. З 2009 року по 2017 рік аліменти взагалі не сплачував. З 2017 по 2018 частково сплатив аліменти. Зазначила, що на даний час позивач їздить на автомобілі, тому вважала, що у позивача є кошти для сплати аліментів.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що 30.07.2009 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №14723382 за виконавчим листом №2-1149, виданого 21.07.2009 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_8 (а.с.17)
Позивачем було частково сплачено заборгованість по аліментам, що підтверджується копіями квитанцій.(а.с.19-33)
Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №126 від 27.05.2021 року, за адресою: АДРЕСА_2 , до складу зареєстрованих входять: уповноважений власник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дядько ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .(а.с.18)
Згідно довідки Лозівського МРЦЗ №1204 від 30.06.2021, ОСОБА_1 був зареєстрований як безробітний з 19.01.2021 року по 15.04.2021 року.(а.с.34)
Позивач посилається на те, що він мешкав з ОСОБА_7 , яка хворіла на смертельне захворювання (рак), по день її смерті. На підтвердження факту спільного проживання з померлою ОСОБА_7 було надано акт від 30.07.2023 року, відповідно до якого в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , з 2010 року по червень 2017 року проживали разом як чоловік і дружина ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.58)
Також позивачем долучено акт від 08.09.2023 року, згідно з яким з серпня 2017 року по жовтень 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з донькою винаймали будинок за адресою: АДРЕСА_4 , проживали однією сім`єю, вели спільне господарство.(а.с.56)
Факт того, що ОСОБА_7 хворіла підтверджується медичною документацією. (а.с.38-47).
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с.48)
Згідно листа замовлення №26 від 28.10.2022, ОСОБА_1 займався похованням ОСОБА_7 (а.с.48)
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2023 року частково задоволено позов ОСОБА_11 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів станом на 01.04.2023 року в сумі 36998,96 грн..(а.с.115-128)

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27, ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Також згідно з ст. 8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з положеннями ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виходячи з приписів ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право пред`явити позов з вимогою зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Отже, платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або інших обставин, що мають істотне значення та можуть бути безумовною підставою для звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відносно доводів позивача про те, що він проживав однією сім`єю з ОСОБА_7 яка була онкохворою, та всі кошти витрачалися на її лікування, а після смерті ОСОБА_7 на її поховання, як на підставу скрутного матеріального становища, то суд відноситься до них критично, оскільки, окрім актів сусідів, інших доказів проживання однією сім`єю з ОСОБА_7 до суду надано не було. Клопотання про допит свідків в судовому засіданні заявлено не було.

Що стосується доводів позивача про те, що він не ухилявся від виконання батьківських обов`язків, а заборгованість по аліментам виникла оскільки він не мав постійного заробітку до червня 2022 року і не міг знайти роботу у сільській місцевості, утримував непрацездатних батьків, які мають недостатню пенсію для забезпечення нормального проживання, то судом встановлено наступне.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2023 року частково задоволено позов ОСОБА_11 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів станом на 01.04.2023 року в сумі 36998,96 грн. Рішення набрало законної сил 07.12.2023.

В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З тексту рішення вбачається, що судом були перевірені доводи ОСОБА_1 в неможливості сплати аліментів, встановлено, що у ОСОБА_1 наявний борг по аліментам, який виник у зв`язку з тим, що ОСОБА_12 ухилявся від належного виконання своїх зобов`язань з 2009 року.

Суд при ухваленні рішення від 02.11.2023 послався на постанову Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі N? 661/905/19 (провадження N? 61-16670сво19) в якій зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов?язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов?язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов?язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто, вказаним рішенням встановлена вина ОСОБА_1 у виникненні заборгованості по аліментам, яка виникла з 2009 року, у зв`язку з чим позов ОСОБА_11 був частково задоволений та стягнута пеня в сумі 36998,96 грн.

З огляду на викладене, суд розцінює позов ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості та зменшення пені, як намагання переглянути рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2023 у спосіб, який не передбачений ЦПК України.

Крім того, згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до частини восьмої цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір (чинний на час розгляду справи).

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року в справі № 756/13754/14-ц.

Натомість позивач посилаючись у позові на те, що розрахунки по аліментам не вірні, оскільки в них не врахована оплата аліментів, свого розрахунку не надав та звернувся з позовом про звільнення від сплати заборгованості, а не з позовом про зменшення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Однак відсутність постійного доходу та неправильне нарахування розміру аліментів державним виконавцем, на що посилається позивач, не можна вважати поважною причиною неналежного виконання обов`язків по сплаті аліментів.

Наведене дає підстави вважати, що позивач, маючи можливість утримувати дитину та сплачувати аліменти, фактично ухиляється від обов`язку, визначного приписами ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України.

На підставі викладеного, враховуючи рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2023, яким була встановлена вина ОСОБА_1 у виникненні заборгованості по аліментам та стягнута пеня, беручи до уваги, що позивач не довів що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язань по сплаті аліментів, суд дійшов висновку, про відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 197 СК України для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, та відсутність підстав для зменшення розміру пені, у зв`язку з чим позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, та у зв`язку з відмовою заявлених позовних вимог, суд вважає, що позивача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн.60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення пені - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 1073,60 грн. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 26.12.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Суддя Наталія ЦЕНДРА