П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року місто Київ

справа №759/29422/21

провадження№22-ц/824/12498/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Гапекою Тетяною Валеріївною,

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 3 серпня 2022 року, ухвалене у складі судді Сенька М.Ф.,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди у постійному користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності; надати позивачу дублікати всіх ключів від вхідних дверей квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 8 жовтня 2004 року по 12 грудня 2019 року, від якого мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Святошинським районним судом м.Києва від 12 грудня 2019 року прийнято рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та Передерій 1.1.

15 вересня 2004 року позивачем укладено договір про участі у Фонді фінансування будівництва об`єкта нерухомості по АДРЕСА_2 . Після введення будинку в експлуатацію, сім`я Передерій стали проживати в квартирі АДРЕСА_3 .

5 червня 2019 року позивач поїхала на навчання до Королівства Іспанії. Повернувшись в серпні 2020 року до України, потрапити до квартири не змогла, оскільки відповідач замінив замки у вхідних дверях, ключі від дверей позивачу не надає.

20 та 21 серпня 2020 року позивачем здійснювався виклик поліції у зв`язку зі здійсненням перешкод з боку колишнього чоловіка ОСОБА_2 потрапити до квартири, яка на праві власності належить саме позивачу.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 3 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 , задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 , надати ОСОБА_1 , ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 та не чинити перешкод у користуванні зазначеним житлом.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в який просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Апелянт вважає, що висновки суду є передчасними та не ґрунтуються на матеріалах справи, зокрема позивач, звертаючись до суду з позовом, не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що ОСОБА_4 чинить їй перешкоди у користуванні спірною квартирою. Позивач у справі не надала жодних належних та допустимих доказів на спростування доводів відповідача у справі щодо того, що під час перебування в Україні ОСОБА_1 мала безперешкодний доступ до квартири та її права як власника не обмежувались жодним чином.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , адвокат Осадча Н.О. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Осадча Н.О. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила судове рішення залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені: відповідачу та його представнику направлено судову повістку - повідомлення на їх офіційну електронну пошту, що підтверджується звітом про направлення вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду /а.с.187,189/.

Від Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області на електронну адресу суду надійшов лист, в якому начальник служби просить розглянути справу за відсутності представника служби ( а.с.226,227).

За таких обставин колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2004 року по 12 грудня 2019 рік, від якого мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.12,15-16/.

12 березня 2007 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 02 березня 2007 року №392-С/КІ, видано свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що квартира АДРЕСА_4 , належить ОСОБА_1 на праві приватної власності /а.с.18/.

З матеріалів справи вбачається, що сторони та їх спільна дитина зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується відмітками про реєстрацію в паспортах сторін та довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 66347141 від 26липня 2021 року /а.с. 7-10, 13-14, 21/.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 09 червня 2022 року, в порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 за ОСОБА_1 та на 1/2 частку за ОСОБА_2 /а.с.107-119/.

Крім того, даним рішенням встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_4 між її співвласниками.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не має ключів від вхідних дверей до квартири, доступу до неї відповідач не надає, чим чинить позивачу перешкоди у здійсненні нею права власності щодо користування квартирою, а тому її права як власника житла підлягають захисту в обраний позивачем спосіб.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, нарівні з власником майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном. Так, як в поданій апеляційній скарзі, відповідачами не наведено доводів та не надано суду докази, з яких би вбачалось, що позивач не є співвласником спірної квартири, правових підстав для відмови йому в позові у суду не має.

Позивач має право користуватись своєю частиною спірної квартири, та проживати в ній, оскільки право власності є непорушним.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Встановивши, що ОСОБА_1 , будучи співвласником та маючи право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , нею не користується у зв`язку з перешкодами, що чинить ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів щодо того, що відповідач не надає їй доступу до квартири /а.с. 44-47,62-65,194-197/.

В свою чергу матеріали справи не містять жодного доказу, що спростовували б доводи позивача щодо чинення їй відповідачем перешкод у користуванні власністю.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позов підлягає задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Гапекою Тетяною Валеріївною, залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 3 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова складена 25 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус