ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3209/20 Провадження № 2/636/77/23
07 листопада 2023 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді -Карімова І.В.,
за участю секретаря судового засідання -Ріпи І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чугуєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» , правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс», до ОСОБА_1 про захист порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором,
Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 08.10.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено в порядку загального позовного провадження(а.с.49).
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 23.02.2021 року закрито підготовче засідання у справі і її розгляд визначено по суті спору (а.с.66).
19.11.2021 року від представника АТ «Райффайзен Банк» надійшла до суду заява про залучення до участі у справі у якості правонаступника позивача Акціонерне товариство «Оксі Банк», яке набуло право вимоги до відповідача на підставі договору про відступлення права вимоги № 114/2-45 та відступлення прав за договорами іпотеки від 12.11.2021 року, укладених між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк»(а.с. 97-105).
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 22.11.2021 року залучено до участі у справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про захист порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором, у якості правонаступника позивача АТ «Оксі Банк»(а.с. 106).
15.02.2022 року до суду надійшла заява ТОВ «Девелоп Фінанс» про залучення товариства до участі у справі у якості правонаступника позивача Акціонерного товариства «Оксі Банк», посилаючись на те, що ТОВ «Девелоп Фінанс» набуло право вимоги до відповідача на підставі договору про відступлення права вимоги № 114/2-45-1 від 29.10.2021 року та за договорами іпотеки відповідно до договору відступлення прав за договорами іпотеки від 24.11.2021 року , укладених між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Девелоп Фінанс» (а.с. 110-131).
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 16.02.2022 року залучено до участі у справі у якості правонаступника позивача ТОВ «Девелоп Фінанс» (а.с. 146).
Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області.
Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав . За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників справи за наявними в справі доказами, ухваливши у справі заочне рішення відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до статті 1 Закону № 898-IV іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Звертаючись до суду з цим позовом, АТ «Райффайзен Банк Аваль», та подалі його правонаступники, підтримуючи позовні вимоги, виходили з того, що станом на 10.07.2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором складає 34 541 ,70 доларів США ( без врахування пені), яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 14 430 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 20 111доларів США 70 центів.
Між тим суд не може погодитися з такими розрахунками позивача, виходячи з наступного.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону № 898-IV).
Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 898-IV за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Частинами першою, третьою статті 33 Закону № 898-IV передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Отже, законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.
Оскільки позивач пред`явив до позичальника ОСОБА_2 вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, зазначивши заборгованість на 15 грудня 2009 року, і ця заборгованість стягнута заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 17.11.2011 року, позивач не мав права нараховувати проценти після спливу строку пред`явлення до позичальника вимоги про погашення заборгованості. Вимог щодо застосування до виниклих правовідносин ч.2 ст. 625 ЦК України, позивачем не заявлено.
Таким чином суд вважає, що й станом на 10.07.2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором складає: заборгованість за кредитом у розмірі 14 430 доларів США та заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитними коштами -1806,66 доларів США, а разом 16 236,66 доларів США.
Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17 (провадження 14-546цс19) та від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18).
При цьому, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17, провадження № 14-546 цс 19, з метою забезпечення однозначного розуміння ухваленого рішення у резолютивній частині слід зазначати, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне.
Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Оскільки учасники справи не подали заяву про застосування до виниклих правовідносин строку позовної давності, суд не вирішує це питання самостійно.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» , правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс», до ОСОБА_1 про захист порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» судовий збір у розмірі 2102,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повне рішення складено 17 листопада 2023 року.
Суддя: І.В.Карімов