Справа № 201/8034/23
Провадження № 2/201/2677/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, пені та інфляційних збитків, 3% річних та матеріальних збитків,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 11.07.2023р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, пені та інфляційних збитків, 3% річних та матеріальних збитків (а.с. № 4-9). Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Негробовим О.В. (діє на підставі ордеру від 18.05.2023р. а.с. № 79).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.07.2023р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№86-87).

Цією ж ухвалою від 17.07.2023р. за клопотанням представника позивача адвоката Негробова О.В. були витребувані докази, а саме від ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» інформацію чи надавав ОСОБА_1 чи уповноважена ним особа до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» доручення (довіреність) на проведення оцінки транспортного засобу Audi A6, р.н. НОМЕР_1 ? Якщо так, то якого числа, в якому місті, та в який спосіб ОСОБА_1 було надане доручення (довіреність) на проведення оцінки про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Audi A6, р.н. НОМЕР_1 , а також належним чином завірені копії документів: доручення (довіреності) від власника транспортного засобу Audi A6, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 на проведення оцінки; договір на проведення оцінки від 08.04.2021р., укладений між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та СОД ОСОБА_3 , на підставі якого було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 2752 від 02.05.2023р.; заявку від ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на проведення оцінки транспортного засобу Audi A6, р.н. НОМЕР_1 разом із додатками, на підставі якої було підготовлено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 2752 від 02.05.2023р., яка містить, зокрема: вичерпний перелік доданих матеріалів та вихідних даних, наданих ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» для проведення оцінки та дату їх надходження до СОД ОСОБА_3 ; перелік питань, згідно яких проводилась оцінка; страховий акт, а також від суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 інформацію: чи надавав ОСОБА_1 чи уповноважена ним особа СОД ОСОБА_3 доручення (довіреність) на проведення оцінки транспортного засобу Audi A6, р.н. НОМЕР_1 ? Якщо так, то якого числа, в якому місті, та в який спосіб ОСОБА_1 було надане доручення (довіреність) на проведення оцінки про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Audi A6, р.н. НОМЕР_1 , а також належним чином завірені копії документів: доручення від власника транспортного засобу Audi A6, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 на проведення оцінки; договір на проведення оцінки від 08.04.2021р., укладений між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та СОД ОСОБА_3 , на підставі якого було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 2752 від 02.05.2023р.; заявку від ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на проведення оцінки транспортного засобу Audi A6, р.н. НОМЕР_1 разом із додатками, на підставі якої було підготовлено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 2752 від 02.05.2023р., яка містить, зокрема: вичерпний перелік доданих матеріалів та вихідних даних, наданих ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» для проведення оцінки та дату їх надходження до СОД ОСОБА_3 ; перелік питань, згідно яких проводилась оцінка (а.с. № 86-87).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 27.02.2023р. на вул. Космічна у м. Дніпро відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів: Audi A6 р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , що належить йому на праві власності та Volkswagen Touareg р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , забезпечений полісом ОСЦПВ № 212650643, виданий ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Учасники цієї дорожньо-транспортної пригоди скористались своїм правом та вирішили скласти спільне повідомлення про ДТП в порядку п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок чого водій транспортного засобу Volkswagen Touareg р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 визнав свою провину у вчиненні цієї ДТП. Оскільки цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди була забезпечена полісом ОСЦПВ № 212650643, ОСОБА_1 з метою компенсації спричинених внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди збитків, в порядку визначеному спеціальним законом, звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про страхове відшкодування від 15.03.2023р. (вх. № 77-20 від 15.03.2023р.). Згідно висновку експерта № 1704/23 від 11.04.2023р., складеного на замовлення ОСОБА_1 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Audi A6 р.н. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та вирахуванням ПДВ складає 83 729,14 грн, а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Audi A6 р.н. НОМЕР_1 складає 90 652,79 грн. За результатами розгляду поданої заяви на виплату страхового відшкодування, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 05.05.2023р. здійснив на рахунок позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 32 152,35 грн. Не погоджуючись із сплаченою сумою страхового відшкодування, позивач в особі свого представника адвоката Негробова О.В., у травні 2023р. звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про перегляд рішення та здійснення доплати суми страхового відшкодування. Однак дана заява не була задоволена і позивач ОСОБА_1 , з метою захисту своїх порушених прав, звернувся до суду із відповідним позовом. Оскільки ОСОБА_2 визнав свою провину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується спільним повідомленням про ДТП (європротоколом) відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.ст. 11, 22, 1166, 1187 ЦК України, позивач вважає, що ОСОБА_2 має відшкодувати йому матеріальні збитки, а саме витрати на оплату послуг експерта.

На підставі ст.ст. 22, 526, 530, 625, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. 22, 33, 29,35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представник позивача просив стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача грошову суму 48 112грн 43 коп., яка складається з недоплаченої суми страхового відшкодування за полісом ОСЦПВ № 212650643 у розмірі 44 467,65 грн; пені за прострочення виконання грошового зобов`язання за полісом ОСЦПВ № 212650643 за період з 05.05.2023р. по 23.06.2023р. включно у розмірі 3 058,06 грн; інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання за полісом ОСЦПВ № 212650643 за період з 05.05.2023р. по 23.06.2023р. включно у розмірі 223,24 грн; 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання за полісом ОСЦПВ № 212650643 за період з 05.05.2023р. по 23.06.2023р. включно у розмірі 183,48 грн.

З відповідача ОСОБА_2 на користь позивача просив стягнути матеріальні збитки у розмірі 3 800 грн. Також представник позивача просив стягнути з відповідачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог понесені позивачем судові витрати.

08.08.2023р. в порядку ст. 178 ЦПК України представником відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвокатом Пилипцем А.Ю. (діє на підставі ордеру від 14.02.2022р. а.с. № 116) подано відзив, де заперечуючи проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, представник відповідача посилався на те, що, страховик здійснив виплату страхового відшкодування відповідно до вимог ст. 22, 28, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в повному обсязі. З метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Audi, д.н.3. НОМЕР_1 з урахуванням зносу, відповідачем ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було замовлено проведення відповідних оцінювань в ФОП ОСОБА_3 . Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 2752 від 02.05.2023р., завданого власнику колісного транспортного засобу, що був складений ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу Audi, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 35 402,35 грн. з урахуванням ПДВ на запасні частини. Сума страхового відшкодування, у розмірі 32 152,35 грн. (за вирахуванням франшизи була виплачена на користь позивача).

У зв`язку з викладеним, адвокат просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. № 109-115).

Одночасно з подачею відзиву на позов представником відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» долучені документи, які були витребувані ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.07.2023р., а саме: копія договору укладеного між СОД ОСОБА_3 та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 10.08.2020р.; копія заявки ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на проведення оцінки транспортного засобу; копія страхового акту. Щодо відповіді на поставлене питання «чи надавав ОСОБА_1 чи уповноважена особа до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» доручення (довіреність) на проведення оцінки транспортного засобу?» - зазначено відповідь, що не надавав.

Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 ухвала судді Ткаченко Н.В. від 17.07.2023р. в частині витребування доказів від нього не виконана, незважаючи на направлення ухвали, як засобами поштового зв`язку, так і на його е/адресу, судом було направлено двічі (а.с. № 90, 156, 166, 172, 173, 187).

06.09.2023р. в порядку ст. 179 ЦПК України представником позивача адвокатом Негробовим О.В. підготовано відповідь на відзив відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» , де адвокат звертав увагу суду на те, що звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 2752 від 02.05.2023р., на підставі якого була розрахована сплачена позивачеві сума страхового відшкодування, було складено з порушенням норм чинного законодавства України, зокрема положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092 з подальшими змінами та доповненнями, Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 12.09.2014 року.

02.11.2023р. в порядку ст. 178 ЦПК України від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Якимової О.В. (діє на підставі ордеру від 24.10.2023р. а.с. № 190) суду направлено відзив (а.с. № 63-66), де адвокат зауважувала на тому, що пред`явлена вимога про відшкодування матеріальних збитків є необґрунтованою, через наявність у відповідача ОСОБА_2 дійсного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з викладеним адвокат просила відмовити у задоволенні позовних вимог та поновити відповідачу строк на подачу відзиву на позовну заяву (а.с. № 188-189).

14.11.2023р. в порядку ст. 179 ЦПК України представником позивача адвокатом Негробовим О.В. підготовано відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 , де адвокат звертав увагу суду на те, що витрати позивача на оплату послуг експерта є вимушеними, оскільки внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди йому було заподіяно матеріальних збитків та для їх відшкодування йому необхідно було визначити їх розмір (в грошовому еквіваленті), з огляду на що він звернувся до судового експерта автотоварознавця Дроздова Юрія Володимировича.

Також, 14.11.2023р. від представника позивача адвоката Негробова О.В. надійшла заява про стягнення з відповідачів витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн. (пропорційно до задоволеної частини позовних вимог до кожного з відповідачів).

До цієї заяви долучені докази відправлення відповідачам у справі заяви про відшкодування судових витрат (а.с. № 198-207).

Заяв про зменшення суми витрат позивача на професійну правничу допомогу не надходило.

12.12.2023р. представник позивача - адвокат Негробов О.В. подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, також стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати. В цій заяві представник позивача також просив проводити розгляд справи за його відсутності та не наполягав на направлені втретє суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_3 для виконання ухвали судді Ткаченко Н.В. від 17.07.2023р. в частині витребування доказів (а.с. № 213).

Відповідачі у справі ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 (або їх представники) в судові засідання по справі, які призначалися судом на 28.09.2023р., 31.10.2023р. та 12.12.2023р., не з`являлися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. № 88, 153-162, 174-183, 208-212).

Представник відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп адвокат Пилипець А.Ю. по тексту відзиву на позов просив розглядати справу за відсутності представника відповідача у разі неявки в судове засідання (а.с. № 109-115).

Представника відповідача ОСОБА_2 адвокат Якимова О.В. по тексту відзиву на позов просила розглядати справу за її відсутності (а.с. № 188-189).

За вищезазначеного, з урахуванням заяв представників сторін, розгляд справи 12.12.2023р. здійснювався у відповідності до положень ст. 223 та ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, зміст заперечень стосовно позовних вимог, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно них, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

27.02.2023р. на вул. Космічна у м. Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів: Audi A6 р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , що належить йому на праві власності та Volkswagen Touareg р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , забезпечений полісом ОСЦПВ № 212650643, виданий ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Учасники цієї дорожньо-транспортної пригоди скористались своїм правом та вирішили скласти спільне повідомлення про ДТП в порядку п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок чого водій транспортного засобу Volkswagen Touareg р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 визнав свою провину у вчиненні цієї ДТП.

На день настання ДТП, транспортний засіб Volkswagen Touareg р.н. НОМЕР_2 був забезпечений полісом ОСЦПВ № 212650643, згідно умов якого, зокрема, розмір франшизи складає 3 200 грн.

Позивач ОСОБА_1 з метою компенсації спричинених внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди збитків, в порядку визначеному спеціальним законом, звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про страхове відшкодування від 15.03.2023р. (вх. № 77-20 від 15.03.2023р.).

Згідно висновку експерта № 1704/23 від 11.04.2023р., складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В. на замовлення позивача ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Audi A6 р.н. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та вирахуванням ПДВ складає 83 729,14 грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Audi A6 р.н. НОМЕР_1 складає 90 652,79 грн.

Копія висновку експерта № 1704/23 від 11.04.2023р. була надана позивачем до відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 13.04.2023р. та зареєстрована останнім за вх. № 77 від 13.04.2023р. Витрати позивача на оплату послуг експерта згідно платіжної інструкції від 16.03.2023р. склали 3 800 грн.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 2752 від 02.05.2023р., завданого власнику колісного транспортного засобу, що був складений СОД ОСОБА_3 на замовлення відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу Audi, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 35 402,35 грн. з урахуванням ПДВ на запасні частини.

За результатами розгляду поданої заяви на виплату страхового відшкодування, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 05.05.2023р. здійснив на рахунок позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 32 152,35 грн.

Стосовно нормативно-правового обґрунтування позовних вимог.

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником майна або відповідальності перед іншими особами.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За змістом ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва поліса.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

За змістом ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Нормою ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Згідно ст.ст.35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно ст.36 п.36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Нормою ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, наведене вище судом чинне на час виникнення та існування спірних правовідносин сторін цивільне законодавство визначає порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі (власнику іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника), однак з урахуванням зносу пошкодженого в ДТП транспортного засобу/замінюваних при відновлювальному ремонті його складових частин. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру завданої майнової шкоди з урахуванням зносу пошкодженого майна. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та розміром завданої шкоди. При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування), розрахованого з урахуванням зносу, має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст.29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Наведений вище правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.07.2018р. по справі №755/18006/15-ц, від 03.10.2018р. по справі №760/15471/15-ц, у постановах Верховного Суду від 06.03.2019р. по справі №369/11306/16-ц, від 13.03.2019р. по справі №227/2552/17, від 13.03.2019р. по справі №727/1881/16-ц, від 20.03.2019р. по справі №522/438/18, від 20.03.2019р. по справі №695/882/15-ц.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19.09.2018р. по справі №753/21177/16-ц, від 30.06.2020р. по справі №200/12295/17, від 03.06.2021р. по справі №461/2217/19.

Оцінка майна має здійснюватися з урахуванням Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, яким визначено загальні засади. Відповідно до п.51 Національного стандарту №1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Разом із цим, відповідно до п.56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення тощо. Отже, виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07.04.2021р. по справі №753/3055/18, від 19.05.2021р. по справі №523/17998/17.

У випадку, якщо ж звіт про оцінку транспортного засобу складений взагалі без його огляду, такий звіт є не належним доказом у справі (п.45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019р. по справі №752/16797/14-ц).

Суд оцінює критично заперечення представника відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвоката Пилипця А.Ю. стосовно того, що страховик здійснив виплату страхового відшкодування відповідно до вимог ст. 22, 28,29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з метою визначення розміру спричиненого в результаті ДТП збитку власнику транспортного засобу Audi A6 р.н. НОМЕР_1 звернувся до СОД ОСОБА_3 , яким на підставі договору № 07-20 про надання експертних та оціночних послуг від 10.08.2020р. та підставі заявки від 18.04.2023р. було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 2752 від 02.05.2023р., завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно якого: вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу Audi, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 35 402,35 грн. з урахуванням ПДВ на запасні частини.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003р. № 1440.

Згідно ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Згідно ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім. Під час укладання багатостороннього договору крім замовника оцінки стороною договору може виступати особа-платник, якщо оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності здійснює інша особа, а не замовник. У цьому випадку на платника як сторону договору поширюються обмеження, зазначені в статті 8 цього Закону.

Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Сторони договору на проведення оцінки майна (замовник, платник) мають право вільного вибору суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання за умови виконання вимог, встановлених статтями 8 та 9 цього Закону.

Згідно ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Відповідно до п. 1.1 договору № 07-20 про надання експертних та оціночних послуг від 10.08.2020р. (предмет договору) Замовник (ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») доручає, а Виконавець (СОД Демяненко М.М.) приймає на себе зобов`язання організувати та проводити оцінку транспортних засобів, об`єктів нерухомого та рухомого майна, обладнання (надалі за текстом «Об`єктів оцінки») з метою визначення вартості матеріальних збитків, нанесених його власникам, а також визначення вартості Об`єктів оцінки. Проводити автотехнічну, трасологічну експертизу, та визначення вартості матеріального збитку. Пунктом 2.7 цього ж договору встановлено, що Замовником оцінки по цьому договору є страховик, який повинен забезпечити наявність у нього відповідних повноважень на замовлення оцінки.

Проаналізувавши зміст наявних в матеріалах справи доказів, а саме: договір № 07-20 про надання експертних та оціночних послуг від 10.08.2020р., Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 2752 від 02.05.2023р., завданого власнику колісного транспортного засобу, а також інформацію надану відповідачем ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на виконання вимог ухвали суду від 17.07.2023р., суд приходить до висновку, що Звіт № 2752 був складений СОД ОСОБА_3 без належної правової підстави - всупереч вимогам ст. 10 та 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», та п. 2.7 Договору про надання експертних та оціночних послуг № 07-20 від 10.08.2020р.

За вищезазначеного суд погоджується з позицією позивача, що, Звіт № 2752 від 02.05.2023р. є таким, що був складений з порушенням вимог чинного законодавства з оцінки майна, судом не визнається належним та допустим доказом дійсного розміру матеріальних збитків, завданих позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу та, відповідно, доказом виплати страховиком страхового відшкодування в повному обсязі, в порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Частиною 3 ст. 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника. Згідно ч. 7 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Частиною 2 ст. 106 ЦПК України передбачено, що порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Судом встановлено, що висновок експерта Дроздова Ю.В. № 1704/23 від 11 квітня 2021 р. було складено у цілковитій відповідності до чинного законодавства України щодо проведення судових експертиз, а експерт був обізнаний (попереджений) про відповідальність за надання свідомо неправдивого висновку. Також, даний висновок цілковито відповідає вимогам ст. 102 та 106 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги позивача в частині стягнення недоплаченого страхового відшкодування слід задовольнити, стягнувши на його користь з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» недоплачене страхове відшкодування у розмірі 44 647,65 грн., що складається з різниці між лімітом відповідальності за шкоду, спричинену майну відповідно до Постанови Правління Національного банку від 30.05.2022р. № 108 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з вирахуванням встановленої полісом франшизи (76 800 грн) та розміром сплаченого страхового відшкодування (32 152,35 грн.) (76 800 грн. 32 152,35 грн. = 44 647,65 грн.).

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача штрафних санкцій на суму заборгованості, пені, 3% річних та індексу інфляції, суд виходить з наступного.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Окрім наведеного, згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019р. у справі № 905/600/18 зазначено: «Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу».

Крім цього, варто також звернути увагу на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2020р. у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-913св17), у якій йдеться про те, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Згідно висновків щодо застосування норм матеріального права, викладених у постанові Верховного Суду від 27.01.2021р. у справі № 337/5617/19 страхова компанія, яка прострочила виплату страхового відшкодування (грошового зобов`язання), зобов`язана, окрім страхової виплати, сплатити і штрафні санкції за весь час прострочення.

Оскільки відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», не виконав належним чином свої зобов`язання та прострочив виконання грошового зобов`язання, він повинен сплатити позивачу за період з 05.05.2023р. по 23.06.2023р. (включно) на суму заборгованості 44 647,65 грн: пеню у розмірі 3 058,06 грн. (44 647,65 (сума боргу) x (2 x 25,00 : 365) x 50 (днів прострочення) : 100 = 3 058,06 грн.); інфляційні збитки у розмірі 223,24 грн. (IIc (100,50 (індекс інфляції за травень 2023р.) : 100) = 1.00500000 Інфляційне збільшення: 44 647,65 (сума боргу) x 1.00500000 44 647,65 = 223,24 грн.); 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України у розмірі 183,48 грн. (44 647,65 (сума боргу) x 3 % x 50 (днів прострочення) : 365 : 100 = 183,48 грн.)

Загальна сума, яка підлягає стягненню, а саме недоплачена сума страхового відшкодування та штрафні санкції складають 48 112,43 грн.

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком сум, які підлягають стягненню з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», та доходить висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, є законні та підлягають задоволенню.

Суд оцінює критично заперечення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Якимової О.В. стосовно відсутності правових підстав для стягнення на користь позивача витрат на оплату послуг експерта у зв`язку з настанням ДТП, в якій винним є відповідач ОСОБА_2 , причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та пошкодженням транспортного засобу Audi A6 р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності позивачу, очевидний та беззаперечний.

Верховний Суд у постанові від 16.12.2020р. (справа № 824/647/19-а) зазначив про те, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативою позивача до звернення до суду не дають підстав для подальшого відшкодування витрат на його підготовку в якості судових витрат.

Суд вважає, оскільки відповідач ОСОБА_2 визнав свою провину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується спільним повідомленням про ДТП відповідно, враховуючи положення ст. 11, 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України, обов`язок відшкодувати понесені позивачем витрати на проведення експертизи в розмірі 3 800 грн, має бути покладений на відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.07.2023р. були витребувані у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 докази.

12.12.2023р. від представника позивача - адвоката Негробова О.В. надійшла до суду заява, в якій представник позивача не наполягав на подальшому витребувані у СОД ОСОБА_3 доказів.

Враховуючи, що оскільки на виконання вимог вищенаведеної ухвали судді Ткаченко Н.В. від 17.07.2023р. від ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надійшли витребувані докази, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи та ухвалити рішення за відсутності документів та інформації, які витребовувались у СОД ОСОБА_3 .

Суд дійшов такого висновку, зважаючи на обсяг доказів, наданих ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», та з огляду на те, що зміст отриманих від ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» документів та інформації дозволяє суду в повному обсязі дослідити обставини цієї справи.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Виходячи із вищевикладеного, приймаючи до уваги, що викладені докази не викликають у суду жодних сумнівів щодо їх належності, допустимості, об`єктивності та достатності для вирішення справи по суті, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.ст. 133, 137, 141 ЦК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі щодо кожного відповідача, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати, як по оплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60коп., так і по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн., пропорційно задоволеній частині позову до кожного з відповідачів.

Із положень ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-цвід 20.09.2018р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020р., №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010р., №37246/04).

До позовної заяви та заяви про відшкодування судових витрат від 14.11.2023р. представником позивача - адвокатом Негробовим О.В. суду були долучені: копія ордеру від 18.05.2023р., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 12.03.2019р., копія договору про надання правової допомоги від 15.05.2023р., копія додаткової угоди № 1 до договору від 15.05.2023р., акт виконаних робіт від 10.11.2023р., квитанція від 15.05.2023р. про внесення позивачем суми 14 000 грн. (а.с. № 79, 80, 200-205).

Підтвердження понесених позивачем судових витрат по оплаті професійної правничої допомоги адвокатом Негробовим О.В. у розмірі 14 000 грн. судом приймаються, як достатні, а їх розмір обґрунтований складністю справи та об`ємом виконаної адвокатом роботи, а отже їх слід стягнути в порядку розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи.

При цьому, судом враховано і те, що відповідачі заяв про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, не подавали.

Оскільки з відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача підлягає стягненню грошова сума у розмірі 48 112грн. 43 коп. (з загальної ціни позову 51 912 грн. 43 коп.), то судові витрати по оплаті судового збору пропорційно складають 995 грн. 01 коп. (48 112грн. 43 коп. * 1 073 грн. 60 коп. : 51 912 грн. 43 коп. = 995 грн. 01 коп. ).

Оскільки з відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача підлягає стягненню грошова сума у розмірі 48 112грн. 43 коп. (з загальної ціни позову 51 912 грн. 43 коп.), то судові витрати по оплаті витрат на професійну правничу допомогу пропорційно складають 12 975 грн. 20 коп. (48 112грн. 43 коп. * 14 000 грн.: 51 912 грн. 43 коп. = 12 975 грн. 20 коп.).

Отже, в загальному розмірі судові витрати, які слід стягнути з відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача складають 13 970 грн. 21 коп. (995 грн. 01 коп. + 12 975 грн. 20 коп. = 13 970 грн. 21 коп.).

Оскільки з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума матеріальних збитків у розмірі 3 800 грн. (з загальної ціни позову 51 912 грн. 43 коп.), то судові витрати по оплаті судового збору пропорційно складають 78грн. 59 коп. (3 800 грн. * 1 073 грн. 60 коп. : 51 912 грн. 43 коп. = 78 грн. 59 коп.).

Оскільки з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума матеріальних збитків у розмірі 3 800 грн. (з загальної ціни позову 51 912 грн. 43 коп.), то судові витрати по оплаті витрат на професійну правничу допомогу пропорційно складають 1 024 грн. 80коп. (3 800 грн. * 14 000 грн. : 51 912 грн. 43 коп. = 1 024 грн. 80коп.).

Отже, в загальному розмірі судові витрати, які слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача в загальному розмірі складають 1 103 грн. 39 коп. (78грн. 59 коп. + 1 024 грн. 80коп. = 1 103 грн. 39 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 526, 530, 625, 1166, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 133, 137, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, 274, 275 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, пені та інфляційних збитків, 3% річних та матеріальних збитків задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 48 112 грн 43 коп., яка складається з недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 44 467 грн 65 коп., пені за період з 05.05.2023р. по 23.06.2023р. (включно) у розмірі 3 058 грн 06 коп., інфляційного збільшення за період з 05.05.2023р. по 23.06.2023р. (включно) у розмірі 223 грн 24 коп., 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за період з 05.05.2023р. по 23.06.2023р. (включно) у розмірі 183 грн 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 3 800 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 13 970 грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 1 103 грн 39 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.