КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 757/5916/23-ц Апеляційне провадження № 22-ц/824/7799/2023Головуючий у суді першої інстанції - Литвинова І.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ПН Чернігівського МНО Завалієв А.А. в якому просив визнати виконавчий напис, вчинений ПН Чернігівського МНО Завалієвим А.А. 22.12.2017 та зареєстрований за номером 15121, таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що вчиняючи виконавчий напис, загалом, нотаріус не переконався у безспірності заборгованості перед банком і положення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не підлягають застосуванню (а.с. 1-3).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.03.2023 позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа ПН Чернігівського МНО Завалієв А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений ПН Чернігівського МНО Завалієвим А.А. 22.12.2017, зареєстрований у реєстрі за № 15121, про стягнення заборгованості за кредитним договором № KGGAAK00880354 від 06.12.2005 з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 610,40 грн (а.с. 34-38).

В апеляційній скарзі, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що відповідач не мав змоги надати заяви, заперечення по справі, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому вважає за необхідне скористатися своїм правом на стадії розгляду в апеляційній інстанції та заявляє вимогу про застосування строку позовної давності, адже, позивач пропустив строки для звернення до суду з даним позовом, з огляду на те, що з грудня 2017 року було відкрито вчинено виконавчий напис, в подальшому, відкрито виконавче провадження та звернено стягнення на доходи позивача. Зазначені обставини дають підстави для висновку про презумпцію можливості й обов`язку особи знати про стан її майнових прав, що, в свою чергу, свідчить про обізнаність позивача із виконавчим написом ще з 2017 року.

Щодо наявності заборгованості за кредитним договором, то АТ КБ «ПриватБанк» здійснювалися додаткові заходи щодо вирішення питання в досудовому порядку, а саме направлення вимог про усунення порушень за кредитним договором, яку позивач залишив без уваги та виконання, що свідчить про факт наявності боргу та його визнання саме стороною позивача. В свою чергу, з боку позивача не надано жодного доказу відсутності заборгованості за кредитним договором.

При цьому, АТ КБ «ПриватБанк» надав всі необхідні документі нотаріусу для вчинення напису, відповідно до Переліку, а саме кредитний договір, засвідченого банком розрахунку про заборгованість, в котрому в повній мірі відображені всі операції позивача, щодо погашення заборгованості, тому підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає, тим більше неподання позивачем документів, що не підтверджують безспірність вимог до останнього (а.с. 40-47).

25.04.2023 ОСОБА_1 подано письмові пояснення в яких зазначено, що порядком та документами якими скористався, як приватний нотаріус при вчинені оскаржуваного виконавчого напису так і відповідач, надаючи документи приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, визнано в судовому порядку незаконним з моменту його прийняття, тобто з 26.11.2014, тобто, відповідач та приватний нотаріус, фактично безпідставно та незаконно прийняли рішення про створення виконавчого документа, без жодних на те підстав, що в подальшому був пред`явлений до виконання та здійснювалося стягнення за незаконним виконавчим документом (а.с. 74-75).

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2017 ПН Чернігівського МНО Завалієв А.А. вчинив виконавчий напис, зареєстрований за № 15121, зазначивши, що діє на підставі ст. 34 ч. 1 п. 19, ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у редакції від 10.12.2014 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених за період з 06.12.2005 по 27.06.2017 у строк відповідно до умов кредитного договору № KGGAAK00880354 від 06.12.2005 та розрахунку заборгованості за договором станом на 27.06.2017 грошових коштів у сумі 47 745, 21 грн, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16 478, 93 грн, з комісії - 3 560, 94 грн, заборгованості з пені за період з 04.07.2015 по 27.06.2017 - 27 705, 34 грн (а.с. 4).

01.03.2018 старший державний виконавець Гайворонського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Петровська А.М. відкрила виконавче провадження № НОМЕР_1, для примусового виконання виконавчого напису № 15121, виданого 22.12.2017 ПН Чернігівського МНО Завалієвим А.А., а саме для стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 49 545, 21 грн (а.с. 8-9).

23.03.2018 постановою державного виконавця Петровської А.М. звернено стягнення на доходи позивача, які він отримує з ТЦСО Гайворонського району (а.с. 27).

27.04.2018 державний виконавець Петровська А.М. видала постанову про приєднання виконавчого провадження № НОМЕР_1 до зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2, яке веде Гайворонський РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області (а.с. 24).

24.12.2019 постановою державного виконавця Петровської А.М. стягнуто з ОСОБА_1 на користь Гайворонського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області витрати на проведення виконавчих дій у сумі 173, 55 грн (а.с. 26).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік № 1172).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону.

Зважаючи на те, що вказаний у виконавчому написі № 15121, Кредитний договір № КGGААК00880354 нотаріально не посвідчувався, тобто має просту письмову форму, тому при виданні виконавчого напису було порушено п. 1 Переліку № 1172, згідно з приписами якого виконавчий напис здійснюється на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виконавчий напис вчинено із порушенням норм діючого законодавства, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, що свідчить обґрунтованість позовних вимог.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що факт безспірної заборгованості підпадає під об`єктивний сумнів, з огляду на те, що позивач скористався своїм правом на оскарження виконавчого напису з підстав не погодження із стягнутою сумою заборгованості, і зазначене не спростовано відповідачем.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 23 червня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова