справа № 197/652/22
провадження № 2/197/257/23
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року смт Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Шевченко О.В.,

за участі:

секретаря судового засідання: Слобідська Л.О.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін.

Позивач 05.09.2022 звернулася до суду, просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача до досягнення позивачем 23-річного віку.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач є його батьком. Позивач навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Індустріального фахового коледжу Криворізького національного університету» (строк навчання з 01.09.2021 по 30.06.2024). Оскільки позивач продовжує навчання, тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає.

ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 30.01.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою судді від 20.06.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності.

14.10.2023 до суду надійшов відзив.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Враховуючи, що сторони, їх представники не прибули в судове засідання, сторонами було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за потрібне здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Позивач навчається на 2 курсі Відокремленого структурного підрозділу «Індустріального фахового коледжу Криворізького національного університету» на денній формі навчання, зарахований з 01.09.2021, передбачене закінчення навчання 30.06.2024, що підтверджується довідкою № 599 від 06.12.2021.

Згідно з довідкою про доходи № 67 від 14.08.2023, позивач навчається безоплатно та отримує в середньому на місяць стипендію в сумі 1585 грн.

Відповідно до рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16.05.2012 ухвалено стягнути з відповідача аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_1 (син відповідача) та ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 20.04.2012 до досягнення дітьми повноліття.

На даний час відповідач перебуває в іншому шлюбі з ОСОБА_5 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки № 334 від 20.09.2023 виданої Радушненським старостинським округом Новопільської сільської ради відповідач проживає разом з дружиною та сином ОСОБА_6 разом.

Відповідно до виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №№ 2429, 2748, 1277, 679, 3622, за період часу з 28.04.2020 по 28.06.2023 відповідач періодично перебуває на стаціонарному лікуванні.

Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , дружина відповідача не працює з 28.07.2023.

ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду.

Суд погоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно з якою у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Крім цього, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з вимогами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Ч. 1 ст. 184 СК України встановлює, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими з наступних підстав:

- позивач - повнолітня здорова особа, яка в умовах воєнного стану проходила дистанційне навчання; позивачем не доведено, що він не може отримувати за рахунок власної праці додаткові кошти на своє утримання,

- позивач отримує стипендію, навчання безоплатне (відповідач учасник бойових дій),

- доходи матері позивача суду не відомі, а вони також підлягають врахуванню. Оскільки доказів того, що його мати не працює, відсутні, суд вважає, що вона має оплачувати витрати сина в розмірі не менше 50 % на рівні з батьком позивача,

- окрім позивача його мати утримує ще 1 дитину, а відповідач ще 2 дітей (на одного з них за рішенням суду матері позивача) та непрацюючу дружину, яка доглядає їх малолітню дитину,

- позивач не надав відомості про стан здоров`я свого та матері,

- суду не надані відомості про доходи відповідача,

- позивачем не повідомлено суду і не надано докази на підтвердження того, що на час розгляду справи він продовжує навчання (довідка від 2021 року застаріла), щодо наявності майна та доходів (напр., довідка з ДПС України, витяги з реєстрів нерухомого майна),

- позивачем не конкретизовані складові його витрат на своє утримання, їх вартості на місяць з наданням доказів,

- відповідач отримав численні захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини в 2014, 2015 роках, визнаний обмежено придатним до військової служби. З численних виписок з амбулаторних карток стаціонарного хворого випливає, що відповідачу необхідно уникати фізичних та емоційних навантажень, прописані курси лікування,

- з 08.04.2022 по 30.04.2023 позивач проживав за кордоном з дружиною відповідача та перебував на повному утриманні останнього, що не спростовано позивачем,

- позивачем не доведено, що він потребує допомоги, а відповідач має можливість її надати.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено продовження ним навчання в 2022-2023 роках; потребу у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливості надавати таку допомогу, тобто, що сплата аліментів на позивача не поставить його в скрутне матеріальне становище.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Як встановлено п. 3 ч. 12 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить 2 481 грн з 01.01.2022.

Ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідач звільнений від сплати судового збору, оскільки він є учасником бойових дій.

Ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, судовий збір в сумі 992,40 грн необхідно компенсувати за рахунок держави.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 182, 191, 199, 200, СК України, ст.ст. 81, 141, 263, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в позові повністю.

Компенсувати судовий збір в сумі 992,40 грн за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

СУДДЯ О.В.ШЕВЧЕНКО