Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/3634/23
номер провадження 2/695/1268/23

25 грудня 2023 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
секретаря судового засідання Оніщенко Н.В.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
представника відповідача ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини,
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить:
- стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття;
- стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх доходів відповідача, щомісячно.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 17 липня 2021 року та мають спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка вказує, що з відповідачем припинила шлюбні відносини із серпня 2023 року, син проживає з нею. На даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, у зв`язку з цим ніде не працює. Відповідач має достатній заробіток (дохід) однак надає допомогу на утримання їх спільної дитини не достатню, а тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років, у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) відповідача, а також аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття в розмірі однієї четвертої частини з усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою від 02.10.2023 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Вказаною ухвалою відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Зазначену ухвалу суду та копію позовної заяви із доданими до неї матеріалами відповідач отримав, що стверджується відповідним повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.
За клопотанням відповідача ухвалою суду від 20.10.2023 року було постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та встановлено відповідачу строк на подачу відзиву протягом 15 днів з часу отримання позову з додатками.
Відповідач відзиву на позов до суду не направив.
У судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Не заперечували щодо направлення відповідачем коштів, яких наразі відповідач перераховує не достатньо як для утримання дитини, так і для утримання дружини. Коли сторони підтримували сімейні стосунки, відповідач направляв достатньо коштів, а на теперішній час кошти надходять нерегулярно, лише після телефонних дзвінків позивачки і то не у достатній кількості.
Представник відповідача та відповідач у судовому засіданні повідомили, що відповідачем постійно та регулярно перераховуються кошти позивачці, суми різняться у зв`язку з тим, що відповідач отримує різне грошове утримання у залежності перебування військової частини у зоні бойових дій, а також необхідності придбавати собі екіпірування. Жодним чином відповідач не відмовляється надавати кошти як на сина, так і на дружину.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.
Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.07.2021 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 17 липня 2023 року.
Відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_2 від 02.02.2022 року), ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а його батьками зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Згідно з довідкою, виданою головою квартального комітету № 7 м. Золотоноші ОСОБА_6 за вих. № 756 від 14.09.2023 року, ОСОБА_1 , 2002 року народження, проживає за адресою : АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_5 , 2022 року народження.
Позивачка не має можливості самостійно утримувати неповнолітню дитину, оскільки вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, про що сторона відповідача не заперечує..
Надаючи правову оцінку обставинам по справі, суд зазначає про таке.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Відповідно до ч.,ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.
Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Нормами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Судом встановлено, що дитина потребує матеріальної допомоги. При цьому доказів того, що відповідач не в змозі надавати передбачену СК України допомогу на утриманні своєї малолітньої дитини, останній суду не назвав та не надав, повідомивши, що не відмовляється утримувати свого сина.
Визначений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи, що відповідач є працездатного віку, а доказів неможливості надавати допомогу на утримання малолітньої дитини не надано, суд приходить до висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) відповідача, щомісячно.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини.
Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 85 СК України право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини.
Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.
Аналогічну правову позицію, виклав в своїй постанові від 13.06.2018 у справі №750/9224/16-ц Верховний Суд, в якій суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частини 2 та 6 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною 4 ст. 54 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Отже, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу, чоловік зобов`язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років.
Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_7 , 2022 року народження проживає з матір`ю ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що дитина виховується позивачкою і остання потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, а відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати таку матеріальну допомогу.
Разом із тим визначаючи розмір аліментів на утримання дружини суд керується пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до яких вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Так суд бере до уваги, що матеріали справи не містять доказів належного доходу ОСОБА_3 , який буде достатній для сплати аліментів як на утримання дитини, так і на утримання дружини-матері і при цьому його заробітку буде достатньо для забезпечення власної нормальної життєдіяльності та матеріального стану.
Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Однак належних доказів можливості виконання ОСОБА_3 усіх вимог ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
За таких обставин вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку є, на думку суду, завищеними та враховуючи наявність інших аліментних зобов`язань у відповідача підлягають зменшенню.
Суд вважає, що аліменти на утримання позивача підлягають стягненню з відповідача у частці від заробітку та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів розумності та справедливості, стягує аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, що буде відповідати вимогам чинного законодавства та інтересам сторін по справі.
Відповідно до ст. 79 СК України та ст.. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Таким чином, керуючись норми ст.,ст. 79 та 191 СК України, суд присуджує стягнення аліментів з дня подання позову до суду.
Частиною 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 2147.20 грн.
Керуючись ст.,ст. 4, 5, 12, 76-84, 133, 141, 263, 265, 430 ЦПК України, та ст.,ст. 79, 80, 84, 85, 180-183 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_1 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 20.09.2023 року і до досягнення сином повноліття.
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 20.09.2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в сумі 2147 ( дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 коп.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: Середа Л.В.