465/2061/21
2/465/977/23
У Х В А Л А

іменем України

29.06.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Лозинському Т.-Р.А.

представника відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Львова позовну заяву ОСОБА_3 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Державної архітектурно будівельної інспекції України, Національного університету «Львівська політехніка», про визнання незаконними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Державної архітектурно будівельної інспекції України, Національного університету «Львівська політехніка», про визнання незаконними та скасування рішень.

Представник відповідача Національний університет «Львівська політехніка» в судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження у справі, так як така не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача Департаменту містобудування Львівської міської ради підтримав клопотання про закриття провадження у справі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши думку представників відповідачів, вивчивши подане клопотання, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що клопотання представників відповідачів слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 19 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами(ч.1 ст.19 ЦПК України).

Судом встановлено, що предметом спору у справі є: наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради від 31.07.2013 №236 « Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на будівництво Національним університетом «Львівська політехніка» багатоквартирного житлового будинку з вбудованими господарськими приміщеннями та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 ; наказ Департаменту містобудування №66 від 04.05.2015 року «Про затвердження містобудівних умов та обмежень на будівництво Національним університетом «Львівська політехніка» багаторівневого надземного паркінгу для забезпечення парко місцями житлових будинків для працівників НУ «Львівська Політехніка» по вул. ака. Є. Лазаренка»; дозвіл ДАБІ України №У50 від 04.04.2017 року.

Пленум ВССУ у своїй постанові № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» пунктом 3 роз`яснив, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг(п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно з ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження(п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України);

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби(п.2 ч. 1 ст. 19 КАС України).

З аналізу вказаних норм вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, які пов?язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчі органи рад це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Так, Департамент містобудування є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали Львівської міської ради №32 від 04.02.2021 року «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів».

Крім цього, позивач у позовній заяві зазначає, що оскаржувані документи не відповідають державним будівельним нормам щодо щільності забудови, гранично допустимої поверховості, мінімальної площі земельної ділянки, вимога до кількості парко місць, прибудинкових майданчиків, невідповідність містобудівній документації на місцевому рівні (плану зонування), а також відсутності у Департаменту містобудування Львівської міської ради повноважень на видачу містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. ( рішення від 16.04.2009 року №7-рп/2009).

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані позивачем документи щодо видачі містобудівних умов та обмежень, а також дозволу на виконання будівельних робіт не порушують приватні права позивача, а отже відсутній приватноправовий характер спору, що підлягає захисту в порядку цивільного судочинства.

Тобто, зазначені питання відносяться до містобудівної сфери і дослідженню у даному спорі підлягають виключно владні управлінські дії відповідачів дотримання ними законодавства при прийнятті оскаржуваних документів, а не питання порушення права власності позивача цими документами.

Таким чином, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На виконання даних норм суд враховує також висновок Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №826/11367/16.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 2. ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Крім зазначеного, у постанові від 29 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №686/18159/18, звернув увагу на рішення ЄСПЛ про те, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року), висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку щодо необхідності закриття провадження у даній справі, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, клопотання представників відповідачів не підлягають задоволенню, оскільки провадження у даній справі підлягає закриттю, відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.19, 255 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

клопотання представників відповідачів про закриття провадження у справі задоволити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Державної архітектурно будівельної інспекції України, Національного університету «Львівська політехніка», про визнання незаконними та скасування рішень - закрити.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_3 , що вирішення даного спору віднесено до юрисдикції адміністративного суду, тому він має право звернутися з відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства до Львівського окружного адміністративного суду (79018, м. Львів, вул. Чоловського, 2).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, особи, які не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали виготовлено 29 червня 2023 року.

Суддя Ванівський Ю.М.