Номер провадження: 22-ц/813/6330/23
Справа № 515/279/23
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних

справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 31 березня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом у якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 січня 1994 року Вишнівською сільською радою Татарбунарського району, актовий запис №1, посилаючись на те, що з вказаного часу перебуває у шлюбі з відповідачкою, однак спільне життя з не склалося, між сторонами постійно виникають конфліктні ситуації, в результаті чого позивач втратив до відповідачки почуття любові, впродовж тривалого часу, а саме останніх п`ять років сторони проживають окремо, від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають, спір щодо спільно придбаного майна подружжя, відсутній.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 31 березня 2023 року клопотання відповідачки ОСОБА_2 про вжиття заходів щодо примирення подружжя задоволено, визначено сторонам строк для примирення шість місяців до 30 вересня 2023 року. Провадження у справі зупинено до спливу наданого сторонам строку для примирення.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою у якій просить скасувати ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 31 березня 2023 року та постановити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що він не проживає з відповідачкою на протязі останніх 5 років, спільного господарства не ведуть, ознаки сім`ї відсутні. Народжені у шлюбі діти досягли повноліття. Скаржник також зазначає, що на цей час він перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою з якою бажає зареєструвати шлюб. Крім того, позивач вказує, що проходить військову службу, що також виключає можливість спілкування з відповідачкою.

Зазначені обставини, на думку скаржника, унеможливлюють будь-яке примирення з відповідачкою.

Правом на відзив на апеляційну скаргу відповідачка не скористалася.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року, з огляду на положення ч. 2 ст. 369 ЦПК України, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження за матеріалами, що містяться у справі, зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про зупинення провадження у справі, право на апеляційне оскарження якої регламентовано п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що сторони перебувають у шлюбі близько 28 років, відповідачка бажає зберегти сім`ю, з метою сприяння примиренню подружжя, суд дійшов висновку, що клопотання відповідачки підлягає задоволенню, оскільки це не суперечить моральним засадам суспільства. Визначаючи строк, який необхідно надати сторонам для примирення, суд вважав, що для прийняття заходів для примирення буде достатнім надання сторонам шести місяців, з урахуванням необхідності дотримання судом розумних строків розгляду цієї справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.

Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Водночас, у пункті 4 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі №761/33261/16-ц (провадження №61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що "примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

У цій справі суд першої інстанції, надаючи строк для примирення подружжя та зупиняючи розгляд справи на 6 місяців, не звернув уваги на те, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

Оскільки суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, тому, вирішуючи подане відповідачкою клопотання про надання строку на примирення сторін, суд мав врахувати, ті обставини, що сторони впродовж тривалого часу проживають окремо, про що також вказувала відповідачка порушуючи питання про надання строку на примирення з позивачем, перебування позивача на час вирішення цього клопотання на службі у лавах Збройних Сил України, що також не заперечувалося відповідачкою, крім того суд мав вказати на обставини, які свідчать про реальну можливість примирення сторін.

На зазначене суд не звернув належної уваги та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідачки та надання сторонам строку для примирення за умови існування вказаних вище обставин, а також зазначення позивачем щодо його наміру укласти шлюб з іншою жінкою з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, а формальне перебування з відповідачкою у шлюбі, призводить до порушення його прав.

Водночас колегія суддів зауважує, що на час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали від 31 березня 2023 року судом вирішено справу по суті, і рішенням ухваленим Татарбунарським районним судом Одеської області від 11 жовтня 2023 року, вказані вище позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції не вирішує питання про направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувану ухвалу потрібно скасувати.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційна скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 31 березня 2023 року скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

В.А. Коновалова