Справа №: 398/3299/21
провадження №: 2/398/206/23
УХВАЛА

Іменем України

"20" листопада 2023 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді Нероди Л.М.,

за участю секретаря Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Семенов Євгеній, до Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати протиправним та скасувати рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 24.06.2021 року №300 «Про розгляд заяв щодо надання земельних ділянок в оренду для городництва» в частині, що стосується позивача ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 24.06.2021 року №300, ОСОБА_1 відмовлено у передачі в оренду земельної ділянки для городництва площею 10,6583. Заначене рішення про відмову обґрунтоване змінами, внесеними у частину 1 ст.36 Земельного кодексу України, відповідно до яких площа земельної ділянки, що надається громадянину воренду для городництва, не може перевищувати 0,6 га. вважає, що рішення відповідача від 24.06.2021 року № 300 «Про розгляд заяв щодо надання земельних ділянок в оренду для городництва, в частині, що стосується позивача, ж протиправними та підлягають скасуванню, оскільки порушив Закон № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України до вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», застосувавши зворотну дію в часі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2021 року справу №398/3299/21 (провадження №2/398/1701/21) розподілено судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Бугайченко Т.А.

Ухвалою судді від 19 липня 2021 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.09.2021 року №538-р щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 14.09.2021 року справа №398/3299/21 (провадження №2/398/1701/21) розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероді Л.М.

Ухвалою судді від 06.01.2021 року справу прийнято до свого провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Сторони у судове засідання не з`явились про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

01.12.2022 року через канцелярію суду від голови Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Куруп Б. надійшла заява, відповідно до якої, останній просить провадження по справі закрити, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з позовом на захист свого інтересу в отриманні в оренду земельної ділянки, який не був реалізований внаслідок ухвалення відповідачем рішення про відмову у затвердженні проекту та передачі земельної ділянки в оренду. Тобто, спір виник в зв`язку з діями відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо відмови у передачі земельної ділянки. Враховуючи, що позивач в своєму позові не порушує питання щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку, а заявляє вимоги про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, які перешкоджають йому в реалізації права на оренду земельної ділянки, тож виникнення спірних правовідносин обумовлено діями відповідача при вирішенні питання, яке в силу законодавчих приписів належить до його виключної компетенції, а тому спір у цій справі не має ознак приватно правного та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням пункту 7 частини першої статті 3 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2,4 та 19 КАС України(у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Конституційний Суд України у Рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України вирішив, що:

- положення пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього Кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб`єкти владних повноважень;

- положення пункту 1 частини першої статті 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно зі статтею 151-2Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За частинами першою другою статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до статей 38,39 цього Кодексу, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно з частиною першою статті 65 ЗК України, землями промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності.

Частина перша статті 1 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій»(далі - Закон № 858-IV) визначає поняття цільового призначення земельної ділянки як використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Одним із наслідків порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам (пункт «а» статті 21 ЗК України).

За змістом положень статті 122 ЗК України, вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За частиною першою статті 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Наведені норми кореспондують з положеннями статті 50 Закону № 858-IV, за якими проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Відповідно до частини другої цієї статті особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина третя статті 123 ЗК України).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина п`ятнадцята статті 123 ЗК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикційної належності спору, предметом якого є оскарження рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання або відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, у постановах від 21 березня 2018 року (справа № 536/233/16-ц), 24 квітня 2018 року (справа № 401/2400/16-ц), 30 травня 2018 року (справа № 826/5737/16), 19 червня 2018 року (справа № 922/864/17) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відмова особі в наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність у неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом.

Якщо особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Відповідно до Постанови ВП ВС, 29.09.20, справа №688/2908/16-ц (провадження №14-28цс20). Розробка проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження хоча й здійснюється заявником з метою отримання земельної ділянки в користування, однак вчиняється саме в інтересах територіальної громади чи держави з метою формування такої земельної ділянки. Тому в разі неотримання в користування такої земельної ділянки особа, яка понесла витрати на розробку та погодження проєкту землеустрою, за умови формування земельної ділянки, може претендувати на відшкодування здійснених витрат (пункт 67 постанови).

Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речове право на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

За таких обставин, з огляду на наведені положення Закону, рішення Конституційного Суду України та правових позицій Верховного Суду, позовна вимога про визнання незаконним та скасування рішення одинадцятої сесії восьмого скликання Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 24.06.2021 року №300 «Про розгляд заяв щодо надання земельних ділянок в оренду для городництва» в частині, що стосується позивача ОСОБА_1 , має в основі публічно-правовий характер, тобто випливає із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів, а саме Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, а тому підлягає розгляду адміністративними судами.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 17.02.2021 року у справі № 813/1009/17, провадження № 11-1083апп19.

В ст.255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст.255 цього Кодексу). Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та зважаючи на те, що відповідач Новопразька селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області є суб`єктом владних повноважень, який при винесенні рішення про надання дозволу на розробку проектів землеустрою та скасування такого рішення реалізовував у цих правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції, позивач внаслідок прийняття такого рішення не набула речового права на спірну земельну ділянку, а тому суд вважає що спір між сторонами є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 18, 141, 142, пункту 1 частини 1 статті 255, статтями 256, 258-261, 268, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Семенов Євгеній, до Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

СУДДЯ Л.М. НЕРОДА