ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1418/21 Номер провадження 22-ц/814/5034/23Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Стеценка В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2023 року, постановлену суддею Савченко Л.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, треті особи Державна казначейська служба України, Полтавська окружна прокуратура, про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

17.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до Полтавської обласної прокуратури, треті особи Державна казначейська служба України, Полтавська окружна прокуратура, про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

З цією ухвалою не погодилась позивачка ОСОБА_1 та подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та передати справу на розгляд іншого судді.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з висновками місцевого суду про те, що позивач не з`явилась у судові засідання чотири рази.

Вказує, що вона з`явилась у судове засідання 11.04.2023 р. При цьому третя особа до суду не з`явилась, а представник обласної прокуратури не мав довіреності на представлення інтересів від прокурора, який призначений у лютому місяці. Також не було довіреності у представника Державної казначейської служби України.

Зазначає, що в судове засідання, призначене на 27.06.2023 р., вона не з`явилася, оскільки хворіла. Повідомити суд по телефону вона не змогла, оскільки телефони не працювали. Тому вона зателефонувала у судову адміністрацію та повідомила, що хворіє і просить відкласти розгляд справи, про що повідомити суд.

08.09.2023 р. вона не з`явилася до судового засідання, оскільки хворіла, про що також повідомила суд, надіславши відповідну заяву, про що зазначено в оскаржуваній ухвалі суду. Довідку вона може надати по одужанні. Судове засідання знову проводилось без участі окружної прокуратури, за відсутності довіреностей від представників обласної прокуратури та казначейської служби.

Також вказує, що на судове засідання, яке призначене на 24.10.2023, судову повістку про її виклик до суду надіслано лише 17.10.2023 та отримано нею 20.10.2023. Отже їй не вистачило часу на підготовку до участі у справі.

В судове засідання до апеляційного суду з`явилися представники Полтавської обласної прокуратури Цибульська М.Л. та Державної казначейської служби України Ткаченко Г.М.

Полтавська окружна прокуратура, будучи належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи, свого представника до апеляційного суду не направила. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, судова повістка про виклик до суду вручена позивачці 04.12.2023, про що свідчить підпис одержувача в рекомендованому повідомленні про вручення їй поштового відправлення.

21.12.2023 року Полтавським апеляційним судом від ОСОБА_1 прийнято телефонограму, де зафіксовано, що вона не має можливості з`явитися до суду у зв`язку з поганим самопочуттям та високим тиском. Просить відкласти слухання справи та без неї не розглядати.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З`ясувавши думку представника обласної прокуратури та казначейської служби щодо можливості розгляду справи, які покладалися на розсуд суду; належне повідомлення учасників справи про день, час і місце її розгляду, які до апеляційного суду не з`явилися; враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 не надала документів на підтвердження зафіксованих у телефонограмі обставин, колегія суддів дійшла висновку про розгляд цієї справи за даною явкою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Полтавської обласної прокуратури Цибульської М.Л. та Державної казначейської служби України Ткаченко Г.М., перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Згідно п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 травня 2021 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17 січня 2022 року закрито підготовче провадження та вказану справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року вказану справу прийнято до провадження суддею Октябрського районного суду м.Полтави Савченко Л.І., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 11 квітня 2023 року о 09:00 (том 2 а.с. 140-142).

Як встановив суд першої інстанції, у судове засідання 11 квітня 2023 року о 09:00 позивач ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про вручення судової повістки у суді з її підписом від 17 лютого 2023 року (том 2 а.с.146). Про причину неявки позивач не повідомляла.

У судове засідання 27 червня 2023 року о 11.30 позивач ОСОБА_1 не з`явилася повторно, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про вручення судової повістки у суді з її підписом від 25.05.2023 року (том 2 а.с.206). Про причину неявки суд не повідомила.

У судове засідання 08 вересня 2023 року о 14:30 позивач ОСОБА_1 не з`явилася втретє, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 24.07.2023 (том 2 а.с. 259). До суду позивач надіслала заяву про відкладення слухання справи у зв`язку із хворобою. Після прийому лікаря зобов`язувалася представити довідку. Однак такої довідки про відвідування лікаря чи перебування на лікарняному позивач до суду не направила, тому причину неявки у судове засідання суд визнав неповажною.

У судове засідання 24 жовтня 2023 року об 11:00 позивач Сень не з`явилася вчетверте, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки (том 3 а.с.11). Про причини неявки суд не повідомила.

Встановивши, що позивач вчетверте не з`явилася до суду, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином за адресою, зазначеною в позовній заяві, поважність причини неявки у судові засідання 11.04.2023, 27.06.2023, 08.09.2023, 24.10.2023 не підтверджено, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частини перша, друга, п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, провадження № 61-4437св20, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, провадження № 61-15254св20, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, провадження № 61-17220св18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, провадження № 61-9020св21, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц, провадження № 61-2876св20).

У рішенні від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив «:…. саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні»

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

У частині п`ятій статті 223 ЦПК України законодавець встановив особливий порядок наслідок (санкцію) повторної неявки позивача. Ця норма фактично дублює норму, закріплену в пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Верховний Суд зазначає, що пункт 2 частини третьої статті 223 ЦПК України необхідно тлумачити в системному зв`язку з іншими положеннями цієї статті та іншими нормами процесуального закону (ЦПК України), які визначають наслідки повторної неявки позивача, який не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а саме частиною п`ятою статті 223 і пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

З огляду на системне тлумачення вказаних норм процесуального закону Верховний Суд виходить з того, що пункт 2 частини третьої статті 223 ЦПК України у контексті частини п`ятої статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України не може застосовуватися судом щодо неявки позивача у судове засідання.

Аналіз положень частини п`ятої статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України дає підстави дійти висновку, що наслідком повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Процесуальний закон щодо наслідків неявки позивача у судові засідання є зрозумілим і передбачуваним для нього, щодо його застосування існує усталена судова практика.

Залишення заяви без розгляду не перешкоджає особі після усунення умов, що були підставою залишення позову без розгляду, звернутися до суду повторно.

Такі висновки надані Верховним Судом у постанові від 28 березня 2023 року при розгляді справи № 711/7486/19, провадження № 61-10183св21, в якій досліджувалося питання щодо залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача у судове засідання.

Згідно частин 1-5 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно абзацу першого ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку (п.1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджено, що судова повістка про виклик ОСОБА_1 до суду у цій справі на 11.04.2023 о 09:00 отримана позивачкою в приміщенні суду 17.02.2023, про що засвідчено її підписом (том 2 а.с.146). У протоколі судового засідання від 11.04.2023 зафіксовано, що позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Про причину неявки позивач не повідомляла. З`явилися прокурор Цибульська М.Л. та третя особа ОСОБА_2 . Розгляд справи відкладено на 25 травня 2023 о 15:30 для повторного виклику сторін (том 2 а.с. 158-159).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що вона була присутня в судовому засіданні 11 квітня 2023. Однак це спростовується наявними у справі доказами, зокрема протоколом судового засідання, про який зазначено вище.

Отже матеріалами справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 не з`явилась у судове засідання 11.04.2023 року, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, без поважних причин.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.05.2023 о 15:30, позивачка ОСОБА_1 була присутня, що зафіксовано в протоколі судового засідання №1565189 від 25 травня 2023 року. Судове засідання відкладено на 27 червня 2023 об 11:30 (том 2 а.с. 198-201).

Судова повістка про виклик ОСОБА_1 до суду на 11:30 27 червня 2023 року вручена позивачці в приміщенні суду під розписку 25 травня 2023 року (том 2 а.с. 206).

Як зазначено в протоколі судового засідання №1664952 від 27 червня 2023 року, позивач та представник третьої особи у судове не з`явилися. Про причину неявки суд не повідомили. Судове засідання відкладено для вирішення клопотання про збільшення позовних вимог та повторного виклику сторін на 08 вересня 2023 року на 14:30 (том 2 а.с. 243-244).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що в судове засідання, призначене на 27.06.2023 р., вона не з`явилася, оскільки хворіла та не змогла про це повідомити суд по телефону, оскільки вони не працювали. Тому вона зателефонувала у судову адміністрацію, повідомила про хворобу та просила відкласти розгляд справи, про що просила повідомити суд.

Разом з тим належних і допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять та позивачкою не надано.

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 у вказаній частині не заслуговують на увагу колегії суддів.

Отже про час і місце розгляду справи на 27.06.2023 року позивачка повідомлена належним чином та не з`явилася до суду на вказану дату та час без поважних причин.

Разом з тим судове засідання відкладено на 14:30 08.09.2023 для вирішення клопотання про збільшення позовних вимог, про що зазначено у протоколі (том 2 а.с. 244).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судову повістку про виклик до суду на 14:30 08 вересня 2023 року ОСОБА_1 отримано 24 липня 2023 року, про що засвідчено підписом (том 2 а.с. 259).

08 вересня 2023 року ОСОБА_1 надала місцевому суду письмове клопотання про колегіальний розгляд справи, в якому, посилаючись на незадовільний стан здоров`я, просила розглянути вказане клопотання без її участі та надіслати їй копію відповідної ухвали та протоколу судового засідання (том 3 а.с. 1-2). Крім того ОСОБА_1 у поданій письмовій заяві просила відкласти розгляд справи о 14:30 08 вересня 2023 у зв`язку із хворобою. Після прийому лікаря в 17:00 зобов`язувалася надати довідку (том 3 а.с. 3).

У судове засідання 08.09.2023 о 14:30 сторони не з`явилися, про що зафіксовано в протоколі. Судом першої інстанції постановлена ухвала від 08 вересня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення колегіального розгляду. Судове засідання відкладено на 11:00 24 жовтня 2023 року для повторного виклику сторін (том 3 а.с. 4,5). Довідку про відвідування лікаря 08.09.2023 чи перебування на лікарняному позивачка суду першої інстанції не надала. До апеляційної скарги доказів поважності неявки у судове засідання о 14:30 08.09.2023 позивачка також не надала, при цьому зазначила, що довідку лікаря вона представить лише після одужання, так як восени хворіє та до червня 2024 року в неї час реабілітації.

Отже позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час і місце судового засідання о 14:30 08 вересня 2023, повторно не з`явилася до суду. Проте розгляд справи місцевим судом відкладено на 24 жовтня 2023 року об 11:00.

Щодо неявки позивачки в судове засідання, призначене на 11:00 24 жовтня 2023 року, колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься бланк розписки, створеної працівником суду 11.09.2023 для вручення в суді повістки про виклик ОСОБА_1 до Октябрського районного суду м. Полтави на 11:00 24.10.2023, у якій відсутні відмітки про вручення позивачці в суді судової повістки на вищевказану дату та час (том 3 а.с. 10).

У рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке міститься у справі та повернуто до суду 24.10.2023, рекомендований лист за №152, дата подання 17.10.2023 10:31, вручено ОСОБА_1 20.10.2023, про що засвідчено її підписом. На вказаному повідомленні не міститься інформації про зміст поштового відправлення, яке вручене позивачці (том 3 а.с. 11).

В апеляційній скарзі позивачка вказує, що судову повістку про виклик до суду на 11:00 24.10.2023, надіслану судом 17.10.2023, вона отримала 20.10.2023, та їй не вистачило часу на підготовку до участі у справі.

Відповідно до частини п`ятої ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку (п.1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).

Отже про день, час і місце судового засідання об 11:00 24 жовтня 2023 року позивачка ОСОБА_1 не була повідомлена належним чином у строки, визначені ст. 128 ч.5 ЦПК України.

Умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача. При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21; від 12 серпня 2022 року у справі № 686/32906/19.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 756/16448/18 (провадження № 61-16720св20), від 20 червня 2022 року у справі № 607/2015/17 (провадження № 61-19391св21).

Отже в судове засідання на 08.09.2023 позивачка не з`явилася до суду без поважних причин, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи. Разом з тим висновки суду першої інстанції щодо повторної неявки ОСОБА_1 в судове засідання об 11:00 24.10.2023, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, є помилковими.

За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту третього частини першої ст. 257 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою до суду позивача, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 368, 374 ч.1 п.6, статтею 379 ч.1 п.4; статтями 382, 383, 384 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2023 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, треті особи Державна казначейська служба України, Полтавська окружна прокуратура, про відшкодування моральної шкоди, - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22.12.2023.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук