Справа № 697/422/23
Провадження № 2/697/240/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Колісник Л.О.

за участю секретаря судових засідань Десятник О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів Черкаської області в порядку загального провадження цивільну справу за позовом адвоката Калініченко Олександри Вікторівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Калініченко О.В., діючи у своїх інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою. Свій позов мотивує тим, що позивач та відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Позивач є співвласником 4/15 частини квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та Свідоцтва про право власності. Відповідач ОСОБА_2 як і позивач також має у власності та володінні 4/15 частини спірної квартири. Натомість відповідач ОСОБА_3 є власником лише 1/5 її частини. Дана квартира складається з чотирьох окремих кімнат жилою площею 57,7 кв.м., загальною площею 87 кв.м. Відповідачі перешкоджають позивачу у користуванні спірною квартирою, не допускають до неї, позивач не має можливості самостійно оплачувати комунальні послуги, оскільки відповідач ОСОБА_2 забирає квитанції та погоджується лише на усне повідомлення суми та отримання коштів на оплату комунальних послуг від позивача. З метою уникнення всіляких непорозумінь, позивач бажає визначити конкретний порядок користування вказаним приміщенням у судовому порядку. Добровільно сторони не можуть дійти до згоди щодо порядку володіння та користування спірною квартирою. Просить суд визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме виділити у користування позивачу дві ізольовані кімнати (згідно додатку план розміщення кімнат) - житлову кімнату площею 13,9 кв.м. та житлову кімнату площею 9,5 кв.м; виділити у користування відповідачів дві ізольовані кімнати (згідно додатку план розміщення кімнат) - житлову кімнату площею 17,9 кв.м та житлову кімнату площею 16,4 кв.м.; кухню, коридор, санвузол, ванну кімнату залишити у спільному користуванні співвласників.

У ході розгляду справи поведено наступні процесуальні дії:

Ухвалою суду від 02.03.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.04.2023.

01.05.2023 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог (а.с.35,36), яка була прийнята судом.

25.07.2023 представником позивача адвокатом Калініченко О.В. було подано до суду позовну заяву у новій редакції від 24.07.2023, яку ухвалою суду від 19.09.2023 прийнято до розгляду.

26.10.2023 ухвалою суду у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на27.11.2023.

Представник позивача адвокат Калініченко О.В. у судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про проведення розгляду справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с.103).

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Шишка Р.І. у судове засідання не з`явилися, адвокатом скеровано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо задоволення позову (а.с.102).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 03.08.1998 виданого Канівським міськвиконкомом Черкаської області, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Свідоцтво видане на підставі рішення (розпорядження) Канівського міськвиконкому №307 від 21.07.1998 (а.с.65,66).

Відповідно до відмітки державного нотаріуса, що міститься на останній сторінці вище вказаного свідоцтва, «По даному свідоцтву 20.11.2021 за реєстраційним №1-2029 видано свідоцтво про спадщину 1/5 частини квартири на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в рівних частках (а.с.66).

Після чого до технічного паспорту на спірну квартиру ( АДРЕСА_1 ) внесено відповідні дані щодо часток у власності усіх її співвласників (а.с.61-64). Частка у власності ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 становить 4/15 за кожним, а частка ОСОБА_3 складає 1/5 частина.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. 03.06.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 963, спадкоємцями спадкового майна ОСОБА_6 , 1940 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 , частка яких у спадковому майні становить по 1/2 частині за кожним. Спадщина, на яку у вказаних частинах видано це свідоцтво, складається з 4/15 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира в цілому складається з чотирьох кімнат, загальною площею 87,0 кв.м., житловою площею - 57,7 кв.м. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку у праві власності на вище вказане спадкове майно видано ОСОБА_1 (а.с.13-15).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав №332804340 від 19.05.2023 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.60).

Таким чином, на підставі вивчених вище документів, матеріалами справи підтверджено, що сторони у справі є співвласниками спірної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в рівних частинах є власниками її 2/5 частки, а відповідач ОСОБА_3 відповідно лише 1/5 частки.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно зі ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 162 ЖК Української PCP передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 (далі Правила).

Згідно з п. 7 Правил, - власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до абз. 1 п. 10 Правил, - мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

Пунктом 10 абз. 2 Правил встановлено, що у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється: - за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); - за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку; - за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар).

Отже, п. 10 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, передбачено порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати.

Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача просив визначити порядок користування спірною квартирою.

Так, згідно технічного паспорту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 : жилі і підсобні приміщення квартири розміщені на 1 поверсі 9 поверхового будинку і являють собою окрему (загальну) квартиру, що складається із житлових кімнат, із них: 2-а кімната 17,9 кв.м., 3-а кімната 13,9 кв.м., 4-а кімната 9,5 кв.м.; 5-а кімната 16,4 кв.м., загальна площа квартири 87,0 кв.м., жила 57,7 кв.м., підсобна 26,3 кв.м., корисна площа 84,0 кв.м., кладовка 0,6 та 0,8 кв.м., балкон (лоджія) 2,5 та 5,8 кв.м. (а.с.61-64).

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

З врахуванням викладеного, суд вважає за можливе встановити такий порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 : виділити у користування позивачу ОСОБА_1 дві ізольовані кімнати - житлову кімнату площею 13,9 кв.м. та житлову кімнату площею 9,5 кв.м; виділити у користування відповідачів ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 дві ізольовані кімнати - житлову кімнату площею 17,9 кв.м та житлову кімнату площею 16,4 кв.м.; кухню, коридор, санвузол, ванну кімнату залишити у спільному користуванні співвласників. Встановлення вищезазначеного порядку користування квартирою не порушуватиме ані житлові права їх співвласників, ані майнові права та найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників.

Судом встановлено, що сторони, як співвласники спірної квартири, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, без виділу часток в натурі, не можуть в добровільному порядку домовитись про порядок участі кожного з них в утриманні квартири та сплати житлово-комунальних послуг, а тому, відповідно до п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572 з відповідними змінами), позивач не позбавлений можливості звернутися до конкретних виконавців (суб`єктів господарювання), які надають житлово-комунальні послуги з приводу укладення з ним окремого договору на надання житлово-комунальних послуг, якщо укладення такого договору є можливим відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють надання конкретних-житлових послуг.

Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручання у права сторін з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що існують достатні правові підстави для захисту порушеного права позивача, шляхом встановлення порядку спільного користування квартирою, що буде в повній мірі відповідати законним інтересам позивачки та відновленню його прав. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 10, 12, 13, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Калініченко Олександри Вікторівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою задовольнити.

Визначити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

- виділити у користування ОСОБА_1 дві ізольовані кімнати (згідно додатку план розміщення кімнат) - житлову кімнату площею 13,9 кв.м. та житлову кімнату площею 9,5 кв.м;

- виділити у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дві ізольовані кімнати (згідно додатку план розміщення кімнат) - житлову кімнату площею 17,9 кв.м та житлову кімнату площею 16,4 кв.м.;

- кухню, коридор, санвузол, ванну кімнату - залишити у спільному користуванні співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 25 грудня 2023 року.

Головуючий Л . О . Колісник