Справа № 308/3904/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 червня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ужгороді апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Дергачової Н.В. від 21 березня 2023 року, повний текст якої складено 21 березня 2023 року, у цивільній справі № 308/3904/23 про відмову у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут», -

встановив:

ТОВ «Закарпаттяенергозбут» 15.03.2023 звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 37478,52 грн за спожиту електричну енергію. Заяву було вмотивовано таким.

ТОВ «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії та провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу. Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії на роздрібному ринку електричної енергії, регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» (Закон № 2019-VIII), Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (ПРРЕЕ), іншими нормативно-правовими актами та договорами, укладеними між відповідними учасниками такого ринку.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону № 2019-VIII постачальник універсальних послуг здійснює постачання електроенергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форму якого затверджено Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на офіційному веб-сайті.

Пунктом 1.1.2. абзац 13 ПРРЕЕ передбачено, що договір про надання електричної енергії постачальником універсальних послуг це домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим не побутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг.

Законом № 2019-VIII та постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 передбачено, що фактом приєднання споживча до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема подання підписаної заяви-приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Відповідно до договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1.); за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену договором та чинним законодавством (п. 9.1.).

ОСОБА_1 , якій здійснюється постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електричної енергії за вказаною адресою.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов договору у період з червня 2019 року по лютий 2019 року у неї утворилася заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 37478,52 грн, оплату якої боржниця у порядку та у строки, визначені договором та ПРРЕЕ, добровільно не здійснила.

Посилаючись на ці обставини, на порядок виконання договірних зобов`язань та на передбачене договором і нормами ЦК України право вимагати повернення всього заборгованого, заявник ТОВ «Закарпаттяенергозбут» просив видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 37478,52 грн та вирішити питання про судові витрати.

До заяви ТОВ «Закарпаттяенергозбут» долучило роздруківку публічного договору про постачання електричної енергії, до якого приєдналась ОСОБА_1 , та загальну картку споживання електричної енергії боржницею.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 21.03.2023 відмовлено у видачі судового наказу.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив із того, що боржник не зареєстрований за адресою, щодо якої у заявника виникло право вимоги стягнення заборгованого, доказів, на підставі яких суд мав встановити наявність обов`язку боржниці утримувати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заявником не надано.

Заявник ТОВ «Закарпаттяенергозбут» оскаржив ухвалу судді як постановлену з порушенням норм процесуального права, обґрунтовує апеляційну скаргу таким.

Заява про видачу судового наказу відповідає вимогам, установленим ст. 163 ЦПК України.

Суддя відмовив у видачі судового наказу з тієї підстави, що боржниця ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а заборгованість утворилася за електричну енергію, спожиту за адресою: АДРЕСА_1 , доказів, які б свідчили про обов`язок боржника утримувати саме це житло, не надано, ОСОБА_1 не зареєстрована за адресою, щодо якої у заявника виникло право вимоги стягнення заборгованості, тому із заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги до боржника за останньою адресою.

Однак, при цьому не були враховані норми ЦПК України, а також порядок надання житлово-комунальних послуг.

Заявник надав докази про те, що споживання електроенергії боржником здійснюється за адресою: АДРЕСА_1 і саме за цією адресою утворилася пред`явлення до стягнення заборгованість. Фактичне надання та отримання ОСОБА_1 послуг електропостачання за цією адресою підтверджується роздруківкою публічного договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг та загальною карткою споживання електричної енергії за відкритим на її ім`я особовим рахунком № НОМЕР_1 , де вказані обсяги споживання електроенергії, а також відображені суми на оплату побутовим споживачем отриманих послуг та часткову оплату, здійснену боржником за надані послуги з електропостачання. Ці документи були долучені до заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до договору сторони взяли на себе права та обов`язки, в тому числі й щодо постачання та оплати електричної енергії, яка обліковується через засіб обліку, який улаштований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, заявник має право відповідної грошової вимоги, а у судді суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для відмови у видачі судового наказу.

Апелянт просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи скарги, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

ТОВ «Закарпаттяенергозбут» подало до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 37478,52 грн за електричну енергію, спожиту за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 1-3).

До заяви про видачу судового наказу ТОВ «Закарпаттяенергозбут» долучило роздрукований договір про постачання електричної енергії, який знаходиться на офіційному сайті товариства, а також загальну картку споживання за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору на поставку електроенергії від 01.01.2019, точка № 1 (дім) з 16.04.2019, код ЕІС 62Z992 з 12.07.2018.

Усупереч установленому порядку оформлення судової справи ці документи (додатки до заяви про видачу судового наказу), а також оригінал платіжного доручення про сплату судового збору за подання заяви про видачу судового наказу не підшиті до справи.

Загальна картка споживання за особовим рахунком № НОМЕР_1 містить інформацію про помісячні обсяги споживання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 , динаміку оплати та заборгованості за спожиту електроенергію, де станом на лютий 2023 року заборгованість визначена в сумі 37478,52 грн.

Тобто, заявник подав суду докази щодо надання на договірних умовах послуг і, відповідно щодо їх отримання боржником за адресою: АДРЕСА_1 , та щодо заявленої до стягнення заборгованості.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6). Заявник ТОВ «Закарпаттяенергозбут» у заяві про видачу судового наказу повідомив суду обидві адреси боржника, що мають значення для видачі судового наказу: адресу місця реєстрації та адресу місця споживання електроенергії (а.с. 1).

За змістом положень ст.ст. 29, 316-319, 325 ЦК України, ст.ст. 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 5, 12, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4, 56, 57, 58 Закону № 2019-VIII, інших норм законодавства, фізична особа може мати кілька місць проживання та/або місць перебування; реєстрація фізичної особи провадиться за одним місцем проживання; за загальним правилом склад, кількість майна, в тому числі, нерухомого, яке може бути у власності фізичних осіб, не є обмеженими; постачання електричної енергії побутовому споживачу є житлово-комунальною послугою та здійснюється на підставі договору; щодо різних об`єктів, на яких здійснюється споживання електроенергії, побутовим споживачем можуть бути укладені різні (окремі) договори.

Вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу встановлений ст. 165 ЦПК України, до них належить, зокрема, та, коли з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу (ч. 1 п. 8), що була застосована суддею як підстава для відмови у видачі судового наказу.

Пов`язавши цю підставу для відмови у видачі судового наказу з тим, що ОСОБА_1 зареєстрована за однією адресою, а пред`явлена до стягнення заборгованість за спожиту електроенергію виникла за іншою адресою суддя суду першої інстанції неправильно застосувала норми процесуального права, які не допускають довільного та невиправдано розширеного тлумачення. Із поданої заяви та доданих до неї документів власне «виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу», вбачається. Визначальними в цьому контексті є докази (документи), які підтверджують наявність відповідних правовідносин і заборгованості.

Оскільки інші підстави для відмови у видачі судового наказу в оскарженій ухвалі не наведені, а для застосування тієї, якою була вмотивована ухвала, передбачених цивільним процесуальним законом підстав не було, доводи апеляції слід визнати обґрунтованими.

Колегія суддів також зауважує, що в разі відсутності відповідних перешкод і видачі судового наказу боржник за наявності для того підстав не позбавлений права діяти в порядку, передбаченому ст. 170 ЦПК України.

Відтак на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляцію ТОВ «Закарпаттяенергозбут» слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати, справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» задовольнити, ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 21 березня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, і оскарженню не підлягає.

Судді