Справа № 183/7364/21
(2/199/779/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

30.06.2023

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку заочного розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що за договором від 27.07.2020 р., який був укладений між позивачем та відповідачем, відповідач отримав від позивача 6 600,00 дол. США з метою оформлення на позивача права власності на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач є чоловіком сестри позивача; відповідач взяв на себе зобов`язання за умови неоформлення на позивачем права власності на земельну ділянку до 31 грудня 2020 р., повернути вказані грошові кошти, та в разі неповернення сплачувати 5% від суми заборгованості на місяць до повного повернення грошових коштів. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідач не виконав дій, направлених на оформлення земельної ділянки на ім`я позивача, а також не повернув грошові кошти.

Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за розпискою від 27.07.2020 р. в розмірі 6 600,00 дол. США.

Позивач не скористався правом брати участь у судовому засіданні; в окремо поданій заяві представник позивача клопотав про розгляд справи за відсутності позивача, повідомив також про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи.

В силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі договору від 27.07.2020 р., який складений у простій письмовій формі, відповідач отримав від позивача 6 600,00 дол. США « .. з метою оформлення на ім`я ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 10 соток за адресою АДРЕСА_1 . У разі неоформлення на ім`я ОСОБА_3 права власності на означену земельну ділянку у строк до 31 грудня 2020 року» ОСОБА_2 зобов`язався «повернути грошові кошти в сумі 6600 дол. США у повному розмірі».

Зобов`язання з боку відповідача в частині оформлення на ім`я позивача земельної ділянки або повернення грошових коштів в сумі 6 600,00 дол. не виконано.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 6 600,00 дол. США.

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.11.2021 р. відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,;

-ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 р. цивільну справу передану за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська;

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2022 р. справу прийнято до розгляду на підставі ч. 2 ст. 32 ЦПК України.

Між учасниками в даній справі виникли зобов`язальні правовідносини з договору від 27.07.2020 р., який укладений в простій письмовій формі, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_2 , та наслідків його невиконання.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Позивач наполягає на виникнення між ним та відповідачем зобов`язання за договором позики, яке не виконано боржником (відповідачем).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; на виконання ч. 1 ст. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до документа, який позивач вважає договором позики (а.с. 11) грошові кошти в розмірі 6 600,00 дол. США були передані позивачем відповідачу « .. з метою оформлення на ім`я ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 10 соток за адресою АДРЕСА_1 . У разі неоформлення на ім`я ОСОБА_3 права власності на означену земельну ділянку у строк до 31 грудня 2020 року» ОСОБА_2 зобов`язався «повернути грошові кошти в сумі 6600 дол. США у повному розмірі».

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Досліджуючи угоду від 27.07.2020 р., суд дійшов до висновку, що її зміст не є доказом укладення договору позики, а є доказом факту наявності боргу відповідача перед позивачем за невиконання зобов`язання від 27.07.2020 з оформлення земельної ділянки за певною адресою.

У частині третій статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Як вже зазначалося судом, у частині першій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 525 ЦК України).

Виходячи з викладеного та з урахуванням вказаних норм законодавства між сторонами у справі був укладений договір, який містить ознаки договору доручення, оскільки зі змісту розписки судом встановлено, що відповідач отримав від позивача 6 660,00 дол. США не у борг з обов`язком повернути, а з іншою метою - для оформлення земельної ділянки та зобов`язався повернути 6 600,00 дол. до 31.12.2020 р. за умови неформлення земельної ділянки за адресою та площею, зазначеною у договорі від 27.07.2020 р.

За ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного (ч. 2 ст. 1000 ЦК України).

За ст. 1001 ЦК України договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що відповідач взяв у позивача грошові кошти, які зобов`язався повернути за умови неоформлення в обумовлений строк земельної ділянки, втім, взяте на себе зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув, для суду наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача 6 600,00 дол. США на користь позивача.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України: судові витрати відносяться на рахунок відповідача, який винний на користь позивача сплачений останнім судовий збір (а.с. 8).

Керуючись ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264 - 265, ст. 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст.ст. 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) борг за договором позики від 27.07.2020 р. в сумі 6 600 (шість тисяч шістсот) дол. США.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 1 729 (одна тисяч сімсот двадцять дев`ять) грн. 20 коп.

Дата виготовлення повного судового рішення 30 червня 2023 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї