Справа №487/4219/20
Провадження №2/487/973/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого: судді Кузьменко В.В.,за участю секретаря судового засідання Рафальської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_2 про скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2020 року Миколаївський апеляційний суд направив позов ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_2 , в якій просив скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 14.01.2020 року у ВП №60042089 складений головним державним виконавцем Заводського відділу ДВСм. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області Кондзюбою Н.М., що складається з 187158,21 гривень. Зобов`язати головного державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Кандзюбу Н.М. Зробити перерахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №60042089, з урахуванням того, що стягувачем отримано 1/2 частку від суми продажу квартири, а також той факт що заявником сплачені кредитні зобов`язання одноосібно.

Позовну заяву мотивовано тим, що на підставі судового наказу від 09.04.2019 року виданого Заводським районним судом м. Миколаєва відкрито виконавче провадження №60042089. Позивачу стало відомо про існування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14.01.2020 року, відповідно до якої розмір доходу/середня заробітна плата працівника складає 767961,65 грн. зазначений сукупний дохід не відповідає дійсності та значно перевищує фактичний дохід позивача. Вважає, що зазначена сума не може бути взята як підстава для розрахунку заборгованості по аліментам, оскільки отримано від продажу квартири.

Ухвалою суду від 28.07.2020 року відмовлено у відкритті провадження по справі.

12.10.2020 року надійшла апеляційна скарга на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.07.2020 року.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 16.11.2020 року скасовано ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.07.2020 року , справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 04.12.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

15.12.2020 року до суду надійшла від представника третьої особи адвоката Кухаренко О.В. заява про відвід судді Кузьменко В.В.

Ухвалою суду від 18.12.2020 року справу зупинено та передано для розгляду заяви про відвід іншому судді.

Ухвалою суду від 24.12.2020 року в задоволенні заяви представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката кухаренко О.В. про відвід судді Кузьменко В.В., відмовлено.

Ухвалою суду від 11.01.2021 року провадження у справі поновлено.

14.12.2020 року надійшла касаційна скарга на постанову Миколаївського апеляційного суду від 16.11.2020 року від адвоката Кухаренко О.В. в інтересах ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.04.2021 року касаційну скаргу залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 05.05.2021 року прийнято справу до розгляду та призначено підготовче засідання.

09.06.2021 року до суду надійшла заява представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Кухаренко О.В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 11.06.2021 року клопотання представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Кухаренко О.В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, задоволено.

14.06.2021 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Кухаренко О.В., в яких зазначено, що державний виконавець при обрахуванні та складані спірного розрахунку по сплаті аліментів здійснив у відповідності до закону, а доводи наведені у позові є необґрунтованими та позовні вимоги, які не підлягають задоволенню. Крім того, позивач пред`явив позов до неналежного відповідача та обрав неналежний спосіб захисту порушеного права.

Також від представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Кухаренко О.В. надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 15.06.2021 року витребувано у Головного управління ДПС у Миколаївській області (м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6) відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми отриманих доходів та утриманих податків/джерела виплачених доходів та утриманих податків за період з 01.01.2019 року по 31..03.2019 року щодо ОСОБА_1

17.09.2021 року від третьої особи ОСОБА_2 надійшла заява про приєднання додаткових доказів, а саме розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 31.08.2021 року.

09.11.2021 року надійшла відповідь з Головного управління ДПС у Миколаївській області.

Ухвалою суду від 07.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

04.05.2023 року до суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про зміну предмету позову.

24.08.2023 року до суду надійшла заява про забезпечення позову.

Представник позивача подала до суду заяву, де зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, судовий розгляд просить проводити без її участі.

Представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення прийняти на розсуд суду.

Представник третьої особи та третя особа ОСОБА_2 на судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У частині першій статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відтак судовим наказом від 09.04.2019 року виданого Заводським районним судом м. Миколаєва, стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви і досягнення дитиною повноліття.

На підставі судового наказу від 09.04.2019 року виданого Заводським районним судом м. Миколаєва відкрито виконавче провадження №60042089.

Згідно розрахунку від 14.01.2019 року заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.12.2019 року складає 18758,21 грн.

Згідно розрахунку від 15.01.2019 року заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.12.2019 року відсутня, переплата 2752,30 грн.

Згідно договору купівлі-продажу від 24.01.2019 року укладеного між ОСОБА_1 (продавцем) та ОСОБА_5 (покупцем), продавець передав у власність покупцю квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а покупець прийняв у власність це майно та сплатив за нього 727266 грн.

Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. ЦК України також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Однак, відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

У пункті 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів визначені види доходів, з яких не провадиться утримання аліментів, перелік яких є вичерпним.

Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів).

Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включається зокрема і дохід від операцій з майном, розмір якого визначається відповідно до статті 172 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 172.1 статті 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного року протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельні ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначені статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення. Та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковуються. Умова щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки не розповсюджується на майно, отримане платником у спадщину.

Таким чином, положення пункту 172.1 статті 172 ПК України містить виключення із загального правила, визначеного підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо визначення будь-якого доходу отриманого резидентами або нерезидентам від будь-яких видів діяльності на території України, зокрема, доходу, отриманого від продажу рухомого та нерухомого майна, який підлягає оподаткуванню.

Отже, доходи боржника, які звільнені від оподаткування, не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні.

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів. Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Відтак як вбачається з правової позиції, наведені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №758/10761/13 (провадження №61-19815сво19) виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Згідно з ст.12 ЦПК України, яка встановлює змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог статтей 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Аналізуючи вищевикладені правові норми, встановлені судом фактичні обставини справи та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_2 про скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів - задовольнити.

Скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 04.01.2020 року у ВП №60042089 складений головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у миколаївській області Кандзюбою Н.М., зо складається з 187 158 , 21 грн.

Зобов`язати державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаїв Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), у провадженні якого перебуває виконавче провадження №6004289, зробити перерахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №60042089 без врахування сум, отриманих ОСОБА_1 від продажу квартири АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Кузьменко