Єдиний унікальний номер справи 235/369/23
Номер провадження 2/235/54/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2023 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Юриної К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в період з 04.07.2012 року по 25.01.2023 року працював на Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» електрослюсарем (слюсарем) черговим по ремонту обладнання 4-го розряду, так як наказом від 03.07.2012 року Виробничий структурний підрозділ ЦОФ «Краснолиманська», де працював позивач, увійшов до складу ДП «ВК «Краснолиманська».

Звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію за віком (наказ № 168/К від 25.01.23).

При звільненні позивач подавав заяву про виплату йому допомоги у зв`язку з виходом на пенсію. Однак, розрахунок проведений не був, підприємство не виплатило позивачу в повному обсязі заробітну плату за період з 2020 року по теперішній час.

Позивач просить суд стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі.

Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, крім того витребувані у відповідачі дані про розмір заборгованості по заробітній платі.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що заявлені позовні вимоги відповідач визнає частково, з наступних підстав.

Позивач звільнений з підприємства 25.01.2023 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію за віком (наказ № 168/к від 25.01.2023 року).

Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 04.07.2012 р. по 25.01.2023 р., що підтверджується трудовою книжкою. У відповідача перед позивачем є заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, що підтверджується бухгалтерською довідкою від 11.12.2023 року №01/11-288/3.

Позивачу в якості сум, що підлягають сплаті при звільненні нараховано всього 41 487,19 грн. Суми заборгованості з виплати заробітної плати вказані після утримання обов`язкових податків та зборів.

Щодо твердження позивача в позовній заяві , що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, тощо) належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення відповідач зазначає:

Визначення поняття заробітної плати наводиться в ст. 94 КЗпП України та Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до норм Закону України «Про оплату праці», згідно пп. 3.6 інструкції з статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державним комітетом статистики України № 5 від 13.01.2004 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року № 114/8713, одноразова допомога працівникам, які виходять на пенсію згідно з діючим законодавством та колективними договорами відноситься до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці, у відповідності до Галузевої угоди та колективного договору є додатковою гарантією. (п. п. 3.6,3.8 Інструкції»).

Тобто під розрахунком при звільненні мається на увазі невиплачена заробітна плата, включаючи оплату праці за останній день роботи, компенсація за невикористані дні відпустки, а виплата одноразової допомоги є додаткової гарантією та не відноситься до фонду оплати праці.

Отже, одноразова допомога у зв`язку з виходом на пенсію, не відноситься до обов`язкових виплат при звільненні працівника, а відноситься до додаткової гарантії (соціальної пільги).

Згідно п. 8.10 Колективного договора, де чітко зазначено, що працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства і ін., незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку та проводиться за рахунок прибутку підприємства (див, копію колдоговора). Згідно звіту про фінансові результати за 2022 рік та 1 півріччя 2023 року зазначено, що прибуток на підприємстві відсутній (див.к/копію фінансового звіту за 2022 рік ( чистий фінансовий результат гр. З ПРИБУТОК «-«, тобто відсутній), к/копію фінансового звіту за 2023 рік ( чистий фінансовий результат гр. З ПРИБУТОК «-«.тобто відсутній).

Таким чином щодо призначення такому працівнику виплати одноразової допомоги у відповідності до Галузевої угоди та колективного договору залежить від фінансової можливості підприємства.

Слід мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Однак, у вказаних відносинах працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав. Інтереси роботодавця також мають бути враховані під час винесення рішення. Тобто має бути дотримано розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Додатково відповідач зазначає, що у довідці від 11.12.2023 року № 01/11-288/4 нарахована сума є одноразовою вихідною допомогою у зв`язку з виходом на пенсію та стягнення заборгованості по заробітній платі.

Таким чином відповідач признає заборгованість по заробітній платі частково у розмірі 41 487,19 грн., в задоволенні інших вимог просить відмовити.

До судового засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, та просить винести рішення по суті справи у відповідності до норм чинного законодавства.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач працював на ДП «ВК «Краснолиманська» з 04.07.2012 року по 25.01.2023 року (а.с.6).

Відповідно до довідки ДП «ВК «Краснолиманська» від 11.12.2023 року за № 01/11-288/3, заборгованість із заробітної плати за період з січня 2020 року по січень 2023 року складає 41487,18 гривень, в тому числі компенсація за невикористану відпустку у сумі 12485,28 гривень. Сума заборгованості вказана після утримань всіх обов`язкових податків та зборів.

Відповідно до довідки ДП «ВК «Краснолиманська» від 11.12.2023 року за № 01/11-288/5 середньоденний заробіток позивача складає 610,94 гривень.

У статті 55 Конституції України вказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 2 КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до ст.47 КЗпП (в редакції, що діяла станом на день звільнення позивача) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП (в редакції, що діяла станом на день звільнення позивача) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Судом встановлено, що на дату звільнення позивача заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 складала 41487,19 гривень, яка станом на дату розгляду справи не сплачена. Оскільки сума заборгованості нарахована вже за винятком податків та зборів, то саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81,141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 47, 116 КЗпП України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задовольнити.

Стягнути із Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 41487 (сорок одна тисяча чотириста вісімдесят сім) гривень 19 копійок, без утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць в розмірі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень 62 копійки.

Стягнути із Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» судовий збір у дохід держави в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська», , місцезнаходження: Донецька область, місто Родинське, вулиця Перемоги, будинок 9.

Повний текст рішення виготовлено 25 грудня 2023 року.

Суддя Хмельова С.М.