П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року м. Київ

Справа №753/10225/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/10226/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Нежури В.А., Поліщук Н.В. за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Маркєлової В.М. 03 квітня 2023 року у м. Києві, за заявою ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою, в якій просила:

- замінити стягувача у виконавчому листі №753/10225/16-ц від 29 березня 2017 року, виданого на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року, а саме - замінити стягувача з Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» на ОСОБА_2 ;

- визнати виконавчий лист у справі №753/10225/16-ц, виданий 29 березня 2017 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення у солідарному порядку зі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором №001-2915/756-0258 від 04 жовтня 2017 року в розмірі 78075,60 швейцарських франків таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задоволено частково.

Замінено стягувача у виконавчому листі з виконання виконавчого рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року у справі № 753/10225/16ц про солідарне стягнення зі ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №001-2915/756-0258 від 04 жовтня 2007 року у розмірі 78075,60 швейцарських франків.

Новий стягувач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В частині вимог заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Замінюючи стягувача у виконавчому листі, суд першої інстанції виходив з того, що первісний кредитор АТ «Універсал Банк» вибув, а ОСОБА_2 на підставі договорів від 08 лютого 2022 року отримав право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №001-2915/756-0258 від 04 жовтня 2007 року та до боржника ОСОБА_3 за договором поруки від 12 травня 2014 року.

Відмовляючи у визнанні виконавчого листа у справі № 753/10225/16-ц виданого 29 березня 2017 року Дарницьким районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відсутні.

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням, в частині відмови у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 , нею подана апеляційна скарга в якій вона посилається на неправильне застосування судом норм процесуального і матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції про те, що підстави для визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у порядку, передбаченому ч.2 ст. 432 ЦПК України, відсутні, є необгрунтованим, оскільки на момент звернення до суду зобов`язання за договором припиненні, у зв`язку з його виконанням. Тобто, вказане свідчить про відсутність у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які є солідарними боржниками, обов`язку сплати заборгованості на користь ОСОБА_2 , у зв`язку із укладенням між сторонами договору про прощення боргу. ОСОБА_1 також зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, а повинен був розглянути - чи є на даний момент підстави для примусового виконання рішення суду та виконавчого листа. Адже всі договори про відступлення права вимоги та про прощення боргу є дійсними, невизнанні судом недійсними чи фіктивними. Суд не мав права давати суб`єктивну оцінку наданим договорам в цьому судовому процесі.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, в частині відмови у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та ухвалити нове рішення, яким визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просила її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2023 року оскаржується лише ОСОБА_1 , і лише в частині відмови у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В іншій частині ухвала суду сторонами не оскаржується, а отже апеляційний суд діючи в межах доводів апеляційної скарги не здійснює її перегляд в цій частині.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року у справі № 753/10225/16-ц стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсалбанк» заборгованість за кредитним договором № 00-2915/756-0258 від 04 жовтня 2007 року у розмірі 78075,60 швейцарських франків та судовий збір в розмірі 29769,07 грн /а.с. 110-113/.

29 березня 2017 року представник ПАТ «Універсал Банк» отримав чотири виконавчі листи /а.с. 115/.

04 липня 2018 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 56707838 на підставі виконавчого листа №753/10225/16 виданого 29 березня 2017 року Дарницьким районним судом м. Києва щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованість у розмірі 78075,60 швейцарських франків /а.с. 155,156/.

14 серпня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. ВП № 56707838 повернуто виконавчий документ стягувачу відносно боржника ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (від стягувача надійшла заява про повернення виконавчого документа без виконання). Цією ж постановою було припинено чинність арешту всього майна боржника , припинено чинність арешту коштів боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено до виконання в строк до 14 серпня 2022 року /а.с. 166,167/.

08 лютого 2022 року між АТ «Універсалбанк» та ТОВ «Фінстрім» укладено договір про відступлення права вимоги № 12/22, за умовами якого останній набув права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 001-2915/756-0258 від 04 жовтня 2007 року та до боржника ОСОБА_3 за договором поруки від 12 травня 2014 року /а.с. 157-160/.

08 лютого 2022 року між ТОВ «Фінстрім» та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимог, за умовами якого останній набув права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 001-2915/756-0258 від 04 жовтня 2007 року та до боржника ОСОБА_3 за договором поруки від 12 травня 2014 року /а.с. 161-163/.

Довідкою ТОВ «Фінстрим» від 08 лютого 2022 року засвідчено:

ОСОБА_2 повністю розрахувався із Товариством, згідно умов Договору про відступлення права вимоги від 08 лютого 2022 року, укладеного між Товариством, як первісним кредитором, і ОСОБА_2 , як новим кредитором;

ОСОБА_1 не має заборгованості перед Товариством за Кредитним договором №001-2915/756-0258 від 04 жовтня 2007 року, що укладений між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 . Відповідно, будь-які фінансові та/або майнові претензії/вимоги Товариства до ОСОБА_2 І ОСОБА_1 відсутні /а.с. 164/.

01 серпня 2022 року ОСОБА_2 (кредитор) та ОСОБА_1 (боржник) уклали договір прощення боргу, за умовами якого сторони домовились про прощення кредитором боргу боржника за кредитним договором /а.с. 168/.

В системі АСВП міститься інформація, що у Дарницькому ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження №65693200 щодо боржника ОСОБА_3 , стан виконавчого провадження «відкрите».

Відмовляючи у визнанні виконавчого листа у справі № 753/10225/16-ц виданого 29 березня 2017 року Дарницьким районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відсутні. Суд першої інстанції вказав на те, що договір про прощення боргу, укладений між новим кредитором та ОСОБА_1 (солідарним боржником) підтверджує факт самостійного фактичного виконання рішення, однак не є доказом добровільного виконання цього рішення. Таким чином, боржник зобов`язаний повідомити виконавця про фактичне виконання ним рішення згідно з виконавчим документом, внаслідок чого виконавець на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

За ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року по справі № 755/15479/14 викладено правову позицію, за якою підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, матеріально-правовою підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення обов`язку боржника з підстав, визначених законом (ст. ст. 599-601,604-609 ЦК України).

При цьому, зміст ч.2 ст.432 ЦПК України свідчить про те, що матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є добровільне виконання боржником свого обов`язку перед стягувачем поза межами виконавчого провадження, у зв`язку з чим у боржника буде відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Процесуальний закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

З наведених обставин справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року у справі № 753/10225/16-ц стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсалбанк» заборгованість за кредитним договором № 00-2915/756-0258 від 04 жовтня 2007 року у розмірі 78075,60 швейцарських франків та судовий збір в розмірі 29769,07 грн. Тобто, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , є солідарними боржниками.

Підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 вказує на те, що 01 серпня 2022 року ОСОБА_2 (кредитор) та ОСОБА_1 (боржник) уклали договір прощення боргу, за умовами якого сторони домовились про прощення кредитором боргу боржника за кредитним договором №001-2915/756-0258 від 04 жовтня 2007 року а, відтак, обов'язок боржника станом на даний час відсутній у зв`язку із його добровільним виконанням.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист стосовно боржника ОСОБА_1 вже було пред'явлено до примусового виконання, виконавче провадження було відкрите і вчинялись відповідні дії у даному виконавчому провадженні, і виконавчий лист був повернутий стягувачу за його заявою, внаслідок чого був знятий арешт з майна боржника. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що приватний виконавець повернув виконавчий лист стягувачу, виконавцем були зняті арешти з майна боржника. А отже посилання ОСОБА_1 , як на мету свого звернення, на необхідність зняття арешту, не знайшли свого підтвердження.

В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в простій письмовій формі уклали договір про прощення боргу на суму 210870 швейцарських франків 19 сантимів, що за курсом НБУ станом на дату підписання даного договору становить 8081346, 99 грн.. Однак, в матеріалах справи відсутні дані про здійснення оподаткування за вказаним договором в порядку визначеному положеннями підпункту 164.2 «д» ст. 164 ПД України.

Також з матеріалів справи не вбачається, що новий кредитор має намір для вчинення дій, всупереч умовам укладеного зі ОСОБА_1 договору.

Вказане у своїй сукупності свідчить про відсутність порушеного права заявника, та про відсутність підстав для визнання припиненим зобов`язання, і відповідно, підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що припинення обов'язку боржника за виконавчим листом у зв`язку із укладенням договору з новим кредитором про прощення боргу, є достатньою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню, оскільки виконання рішення суду було здійснено боржником не в добровільному порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновків суду про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: В.А. Нежура

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 21 грудня 2023 року.