Справа № 462/4776/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Демидюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії/ бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 05 грудня 2023 року звернувсь до суду зі скаргою на дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові ЗМУМЮ (м.Львів), у якій просить: визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові про закінчення виконавчого провадження №41072465 від 23.12.2013 без виконання рішення суду. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 10.10.2013 Залізничним районним судом м. Львова ухвалено рішення про стягнення з ДАП «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_1 85572,00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку. Рішення суду набрало законної сили та 22.11.2013 було видано виконавчий лист. На підставі даного виконавчого листа державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 06.12.2013 відкрито виконавче провадження №41072465. Проте, вже 23.12.2013 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», яку обґрунтовано тим, що 03.11.2011 Міністерством інфраструктури України прийнято рішення про припинення шляхом ліквідації державного підприємства «Львівські авіалінії», оскільки останній є його учасником.; ДП «Львівські авіалінії» перебуває у стані припинення юридичної особи шляхом ліквідації. Таким чином, виконавчий документ згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження було скеровано голові ліквідаційної комісії ДАП «Львівські авіалінії». Не знаючи про те, що виконавче провадження закінчене, він звернувся до голови комісії з реорганізації ДАП «Львівські авіалінії» для отримання інформації про стан виконання рішення суду, однак йому повідомлено про відсутність у розпорядженні комісії з реорганізації ДАП «Львівські авіалінії» виконавчого листа №462/4776/13-ц та про неможливість вчиняти будь-які дії щодо виконання рішень у добровільному порядку. Таким чином, таке тривале невиконання судового рішення порушує конституційні права скаржника на оплату праці, на право власності. Просить скаргу задовольнити.

Представник скаржника у судове засідання не з`явився. Надіслав заяву у якій скаргу підтримав та просив розглядати таку без його участі.

Представник Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові ЗМУМЮ (м.Львів) у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, про причини неявки не повідомив. Надіслав заяву про розгляд скарги без участі представника.

Представник боржника ДАП «Львівські авіалінії» у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, про причини неявки не повідомив.

Суд ухвалив проводити судове засідання без участі скаржника, представників заінтересованих осіб, які будучи належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання, до суду не з`явилися, проте це не є перешкодою для розгляду скарги по суті відповідно до частини 2 статті 450 ЦПК України.

Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд. Тривале невиконання рішень, постановлених національними судами є системною проблемою України, яка констатована у декількох рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення ЄСПЛ у справі «Піалопулос та інші проти Греції»).

Стаття 1 Закону № 606-XIV визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, статтею 447 ЦПК України передбачено право на звернення із скаргою до суду сторони виконавчого провадження, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її права або свободи. Частиною другою вказаної статті визначено, що пропущений з поважних причин строк подання скарги може бути поновлений судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як встановлено судом, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ДАП Львівські авіалінії на користь ОСОБА_1 85572 (вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн 00 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку.

На виконання вказаного судового рішення 22 листопада 2013 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 462/4776/13-ц про стягнення із ДАП Львівські авіалінії на користь ОСОБА_1 вищевказаної суми.

На підставі виконавчого листа № 462/4776/13-ц, виданого 22 листопада 2013 року Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення із ДАП Львівські авіалінії на користь ОСОБА_1 85572,00 грн, державний виконавець постановою від 06 грудня 2013 року відкрив виконавче провадження АСВП № 41072465.

23 грудня 2013 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», яку обґрунтовано тим, що 03.11.2011 Міністерством інфраструктури України прийнято рішення про припинення шляхом ліквідації державного підприємства «Львівські авіалінії», оскільки останній є його учасником.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що стягувач був обізнаний з постановою про закінчення виконавчого провадження.

ДАП «Львівські авіалінії» з 14 листопада 2011 року перебуває у стані припинення юридичної особи шляхом ліквідації, про що відображено у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Оголошення про початок процедури ліквідації надруковано в газеті «Голос України» від 18 листопада 2011 року № 217.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент прийняття оскарженої постанови) виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання боржника банкрутом. У цій справі боржником є державне підприємство, яке перебуває в процесі ліквідації.

Згідно п.7 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання боржника банкрутом.

Тлумачення пункту 7 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент прийняття оскарженої постанови) свідчить, що виконавче провадження підлягає закінченню при визнанні боржника банкрутом, а не здійснення процедури ліквідації юридичної особи.

При виконанні судових рішень про задоволення позовних вимог до державних підприємств гарантом виконання таких рішень виступає держава Україна. Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» регулює ті випадки, коли здійснюється стягнення з державних органів, установ та підприємств, а тому є спеціальним і його норми мають пріоритет у випадку не врегулювання будь-яких питань з виконання таких судових рішень.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у частині першій статті 2 передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Згідно з частиною першою статті 3 названого Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Основними умовами для застосування Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» є відкрите виконавче провадження та невиконання судового рішення протягом шести місяців (стаття 4 цього Закону).

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції»).

Так, у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) (заява № 40450/04, рішення від 15 жовтня 2009 року) (далі - справа Іванов), ЄСПЛ констатував порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу та вказав, що зазначені вище порушення є наслідком несумісної з положеннями Конвенції практики, яка полягає в систематичному невиконанні державою-відповідачем рішень національних судів, за виконання яких вона несе відповідальність і у зв`язку з якими сторони, права яких порушені, не мають ефективних засобів юридичного захисту.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про обґрунтованість скарги та підставність вимог ОСОБА_1 , відтак постанову про закінчення виконавчого провадження №41072465 від 23.12.2013 слід скасувати і зобов`язати Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відновити виконавче провадження №41072465, з урахуванням Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до вимог ст. 453 ЦПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби Зобов`язаний повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст. ст. 258-260, 449, 450-451 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії/ бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові про закінчення виконавчого провадження №41072465 від 23.12.2013.

Зобов`язати Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відновити виконавче провадження №41072465.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 25.12.2023.

Суддя: