Провадження №2/487/679/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Кузьменко В.В., за участю: секретаря судового засідання Рафальської Т.В., розглянувши ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2021 до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відшкодування шкоди, завданої органом державної вади, в якому позивач просив стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 50000 тисяч гривень за завдану шкоду.

Позовну заяву мотивовано, 28.08.2020 року було направлено повідомлення про помилки у відомостях Єдиного державного реєстру з додатками: Статут у новій редакції після виправлення та документ про сплату реєстраційного збору. За повідомленням від 28.08.2020 року Управлінням державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідну реєстрацію проведено не було.

02.10.2020 року Державним реєстратором Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кутєповою О.М. проведено державну реєстрацію, на підставі документів, які були подані пізніше.

Вважає, що повідомлення від 28.08.2020 року було проігнороване, чим завдано позивачу шкоди на суму 50000 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.10.2021 року відкрито провадження у справі з призначенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

26.11.2021 року надійшов відзив від відповідача, в якому представник відповідача зазначає, що необхідною підставою деліктної відповідальності органу державної влади є наявність трьох складових у сукупності: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

31.08.2020 року головним спеціалістом відділу державної реєстрації Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Коваленком А.В. розглянуто повідомлення про помилки та встановлено відсутність помилок у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Заявником не зазначено. Відповідач діяв в межах чинного законодавства. Також зазначено, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесення позивачем витрат. Крім того у зв`язку між діями відповідача та стверджуванню шкодою відсутній причино-наслідковий зв`язок. Відповідач зазначає про відсутність усіх елементів складу цивільного правопорушення, що виключає застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди. В задоволені позову представник відповідача просить відмовити.

29.11.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, який зазначає, що державним реєстратором було порушено приписи ст. 28 Закону №755--ІУ, а саме 1. Підстави для відмови у державній реєстрації: 50 документи суперечать вимогам Конституції та законів України. Крім того, повідомлення від 31.08.2020 року поштою не отримував і куди його було направлено державним реєстратором невідомо.

03.12.2021 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якій представник відповідача зазначає про порушення позивачем територіальної підсудності та що при надані відповіді позивачу було правильно встановлено відсутність помилок у відомостях єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

03.02.2022 року судом постановлено ухвалу, відповідно до якої цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування шкоди, завданої органом державної вади, передано для розгляду до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.06.2022 року прийнято справу до провадження та призначено судове засідання по справі.

19.12.2022 року до суду надійшли додаткові пояснення та заява про розгляд справи за відсутності позивача.

13.01.2023 року надійшла заява позивач про постановлення окремої ухвали.

Позивач до судового засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представника відповідача до судового засідання не з`явився, про дату та час судового засідання було повідомлено належним чином.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 28.08.2020 року було направлено повідомлення про помилки у відомостях Єдиного державного реєстру з додатками: Статут у новій редакції після виправлення та документ про сплату реєстраційного збору. За повідомленням від 28.08.2020 року Управлінням державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідну реєстрацію проведено не було.

31.08.2020 року головним спеціалістом відділу державної реєстрації Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Коваленком А.В. розглянуто повідомлення про помилки та встановлено відсутність помилок у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Державним реєстратором Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кутєповою О.М. проведено державну реєстрацію 02.10.2020 року 14:50:34, 012002111, на підставі документів, які подані пізніше.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.10.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету пору про визнання дій протиправними та скасування запису, відмовлено. Постановою від 08.12.2021 року Південно-західного апеляційного господарського суду, рішення місцевого суду залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положенням частин першої, другої статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Крім того, відповідно до частини першої статті 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Частиною другою статті 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки передбачає інші випадки, передбачені законом.

Згідно із статтею 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Звертаючись із позовом до суду, позивач обґрунтував свої вимоги тим, що уповноважені особи відповідача, проігнорувала повідомлення від 28.08.2020 року, діяли всупереч приписам чинного законодавства України.

Поряд з цим, до позову позивачем не було долучено жодного належного, достатнього доказу того, що такі дії/бездіяльність відповідача під час розгляду його заяви від 28.08.2020 року були визнані неправомірними, у порядку встановленому нормами законодавства України.

Суд зауважує, що під час розгляду цього позову за правилами цивільного судочинства, суд не має повноважень на встановлення обставин та дослідження питання правомірності/неправомірності дій відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки вказане має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Водночас, доказів на підтвердження наявності зазначених у позові душевних страждань позивач не надав.

Будь-яких доказів на обґрунтування розміру моральної шкоди саме у 20 000 грн., позивач у позові не навів і до позову не додав.

Таким чином, позивач не довів наявність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдання моральної шкоди - складові елементи правопорушення: протиправність бездіяльності відповідача, наявність моральної шкоди, та причинний зв`язок між ними.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтями 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись статями 12, 13, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.В.Кузьменко