Номер провадження 2/754/5119/23
06 грудня 2023 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позов обґрунтовано тим, що 06.10.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено усний договір позики грошових коштів на підтвердження укладення якого відповідачем 03.05.2023 була надана розписка про отримання грошових коштів в розмірі 13 400,00 дол. США. Відповідно до умов договору, викладених в борговій розписці, позичальник прийняв борг від позикодавця грошові кошти у розмірі 8 200, 00 дол.США, що на момент позики в еквіваленті, за домовленістю сторін становило 303 400, 00 грн., та 02.11.2022 позичальник прийняв борг від позикодавця грошові кошти у розмірі 5 200, 00 дол.США, що на момент позики в еквіваленті, за домовленістю сторін становило 192 400, 00 грн., зобов`язався повернути позикодавцю борг у строк до 30 днів. В зазначений строк відповідач кошти не повернув, про що зазначив у письмові розхписці та зобов`язався повернути грошові кошти до 25 травня 2023 року у повному обсязі або до 25.05.2023 частковими платежами. Позикодавець виконав умови договору, надавши позичальнику грошові кошти, позичальник в свою чергу не виконав свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів у визначений строк, вимогу позивачки повернути їй грошові кошти ігнорує. Таким чином, сума боргу за розпискою складає 13 400 дол. США, що на момент позики в еквіваленті, за домовленістю становило 495 800,00 грн., внаслідок чого позивачка була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, укладеного у вигляді боргової розписки.
Ухвалою судді від 11.09.2023 було відкрито провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд судом даного провадження, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.
Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків.
Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі письмові докази, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору.
03.05.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно якої, позивачка 06.10.2022 року надала 8 200, 00 дол.США, що на момент позики в еквіваленті, за домовленістю сторін становило 303 400, 00 грн. та 02.11.2022 року надала 5 200, 00 дол.США, що на момент позики в еквіваленті, за домовленістю сторін становило 192 400, 00 грн., таким чином відповідач отримав кошти в загальному розмірі 13 800,00 дол. США, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.5).
Як зазначила позивачка у поданому позові, вона неодноразово з метою повернення коштів намагалася зв`язатись з відповідачем, однак останній ухилявся від свого обов`язку повернути кошти.
Відповідач обставини викладені в позовній заяві не спростував.
Таким чином, станом на день ухвалення рішення відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав.
Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За приписами ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.
Вказані обставини підтверджуютьсякопією розписки про отримання коштів від 03.05.2022 року, долученої судом до матеріалів справи.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За умовами Договору позики відповідач зобов`язався повернути кошти до 25.05.2022 року, що підтверджується розпискою. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, зазначену в розписці суму в передбачені даною розпискою строки не повернув.
В ході розгляду справи відповідачем вимоги позовної заяви не спростовані, відзиву на позовну заяву не подано.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до курсу валют НБУ, станом на 03.05.2023, курс доллару США становив 37,3 грн..
Отже, до стягнення з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає до стягнення борг за позикою від 03.05.2023 року у сумі 495 800,00 грн..
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 4 958, 00 грн..
Керуючись ст.ст. 11, 202, 207, 524, 526, 530, 533,610, 612,629, 639, 1046,1047,1049 ЦК України, ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 274-279, 280-289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за позикою загальному розмірі 495 800,00 гривень, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 958,00 грн..
Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Дані відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення суду виготовлено 22.12.2023.
Суддя: Т.А.Зотько