Справа № 467/1223/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Розмеріца О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради "Міська лікарня № 3" до ОСОБА_1 про стягнення витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину

ВСТАНОВИВ:

У жовтня 2023 року комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради "Міська лікарня № 3" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20 березня 2018 року в результаті злочинних дій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, у звязку із чим останній перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні міської лікарні №3 у період з 20.03.2018 року по 26.03.2018 року. Загальна кількість ліжко-днів склала 6 днів. Загальна сума за 6 ліжко-днів склала 6992 грн. 74 коп.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2021 року по справі № 477/924/18 (1-кп/477/13/21) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. Заявлений прокурором в інтересах комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради "Міська лікарня № 3" цивільний позов залишено без розгляду.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2021 року залишено без змін. Вирок набрав законної сили 15 вересня 2022 року.

Добровільно витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_1 не відшкодовано.

Тому, посилаючись на положення статті 1206 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь витрати, понесені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у розмірі 6992 грн. 74 коп.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач, який відбування покарання в ДУ "Південноукраїнська виправна колонія № 83, в судове засідання викликався належним чином, надіслав на адресу суду клопотання про визнання позову.

Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року№ 545 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (пункт 4 Порядку).

Матеріалами даної справи підтверджується, що вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2021 року по справі № 477/924/18 (1-кп/477/13/21) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. Заявлений прокурором в інтересах комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради "Міська лікарня №3" цивільний позов залишено без розгляду.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 листопада 2021 року залишено без змін. Вирок набрав законної сили 15 вересня 2022 року.

Зокрема, вироком встановлено, що 20 березня 2018 року близько 15.00 години, обвинувачений ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин між ними виникла словесна сварка, під час якої у обвинуваченого виник раптовий умисел на спричинення потерпілому ОСОБА_2 тяжкого тілесного ушкодження. Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений схопив зі столу кухонний ніж та наніс удар в область лівої частини грудної клітини спереду. В результаті протиправних дій обвинуваченим було спричинено потерпілому ОСОБА_2 тяжке тілесне ушкодження, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 статті 121 КК України.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставина, яка мала місце 20 березня 2018 року, внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 було завдано тяжкого тілесного ушкодження, відтак в силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Потерпілий ОСОБА_2 внаслідок вчиненого відповідачем злочину, перебував на перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні міської лікарні №3 у період з 20.03.2018 року по 26.03.2018 року. Загальна кількість ліжко-днів склала 6 днів, що підтверджується відповідною довідкою цієї медичної установи та вартість витрачених коштів на лікування потерпілого від злочину становить 6992 грн. 74 коп. (а.с. 4). Розрахунки фактичних витрат на лікування, завірених печаткою та підписом головного лікаря, головного бухгалтера та юриста.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи, виникає спір.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1-2 ст. 89 ЦПК України).

Відповідачем не надано суду доказів на спростування факту перебування потерпілого ОСОБА_3 на лікуванні у вказаному закладі охорони здоров`я та того, що потерпілому надавалось лікування саме у зв`язку із спричиненням тілесних ушкоджень 20 березня 2018 року, винним у завданні яких вироком суду визнано ОСОБА_1 .. Доказів на спростування розміру таких витрат відповідачем також не надано.

Враховуючи наведене та те, що на час подання позову витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину у розмірі 6992 грн.74 коп. не були відшкодовані відповідачем, суд вважає, що відповідно до частини першої статті 1206 ЦК України позов підлягає до задоволення у повному обсязі, а відповідні витрати стягненню з відповідача у примусовому порядку.

У відповідності до ч. 6 ст. 141ЦПКУкраїни з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради "Міська лікарня № 3" до ОСОБА_1 про стягнення витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину , задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради "Міська лікарня № 3" (, р/р НОМЕР_1 в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 305299) завдану матеріальну шкоду в сумі 6992 (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова