Справа № 404/3403/16-ц
Номер провадження 2/404/422/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення грошової суми заподіяних збитків від простроченої грошової суми (зобов`язання) стягнутої за рішенням суду та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про стягнення грошової суми заподіяних збитків від простроченої грошової суми (зобов`язання) стягнутої за рішенням суду, просив стягнути з відповідачів на його користь грошову суму у розмірі по 31 147 грн. 70 коп. з кожної, заподіяних збитків від простроченої грошової суми стягнутої за рішенням суду від 17 квітня 2012 року з урахуванням індексу інфляції, стягнути з відповідачів на його користь судові витрати по справі.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 квітня 2012 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поділ спільної власності, стягнення грошової компенсації, припинення права власності та визнання права власності задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 35 538 грн. грошової компенсації за його частку в квартирі АДРЕСА_1 та 950 грн. 81 коп. судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 35 538 грн. грошової компенсації за його частку в квартирі АДРЕСА_1 та 950 грн. 81 коп. судових витрат. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 . Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Вказано, що рішення суду набрало законної сили 25 червня 2012 року по якому 27 червня 2012 року позивачу були видані судом виконавчі листи на виконання даного рішення про стягнення з відповідачів на його користь грошової компенсації по 35 538 грн. і судових витрат по 950 грн. 81 коп. з кожного.

14 листопада 2012 року відкрито виконавче провадження № 35101864 по виконавчим листам 2/649/11 державним виконавцем Пискун В.В., стосовно ОСОБА_2 , якій було направлено дану постанову і доведено до відома.

Стосовно ОСОБА_3 також було відкрито виконавче провадження.

З часу відкриття виконавчого провадження по стягненню грошових сум з відповідачів на його користь минуло 4 роки і три місяці.

Відрахування почали здійснюватись з ОСОБА_2 лише з 2015 року у розмірі 13 488 грн. 40 коп., незважаючи на те, що остання володіє нерухомістю, має доходи, чинила перешкоди доступу до житла і навмисно уникала питання погашення вчасно заборгованості, що стосується і ОСОБА_3 , якою частково відшкодовується сума боргу 15 390 грн. 02 коп. на 01 квітня 2016 року.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочку виконання судового рішення по цивільній справі № 2-649/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, поділ спільної власності, стягнення грошової компенсації та визнання права власності відмовлено.

Вказана ухвала від 18 грудня 2015 року Кіровського районного суду м. Кіровограда, не оскаржувалась та набрала законної сили.

Суд зазначив в ухвалі, що згідно виконавчого провадження (наданого в копії) боржник ОСОБА_2 рішення суду добровільно не виконує, борг з дня відкриття виконавчого провадження, 14 листопада 2012 року в повному обсязі не сплатила, на виклики державного виконавця не з`являється.

Зазначено, що мало місце на виконання рішення суду примусове проникнення за ухвалою суду.

Звертаючись до суду із заявою ОСОБА_2 з лютого 2015 року не сплачувала взагалі борг. Змінювала заяву, уточнювала і просила розстрочити виконання рішення на 24 місяця залишку боргу.

Вважає, що після набрання рішення законної сили, відкриття виконавчого провадження відповідачі не виконують його належним чином, чим заподіяно йому збитки, тому має звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

На час набрання рішення законної сили, яке не оскаржувалось відповідачами, відкриття виконавчого провадження стягнута сума у розмірі по 35 538 грн. з кожної складала ринкову вартість 1/6+1/6= 1/3 двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , на тепер зазначена сума складає менше 3 000 доларів США від 71 078 грн.

Індекс інфляції за інформаційними звітами НБУ складає 2012 рік 99,8%, 2013 рік 100,05%, 2014 рік 124,9%, 2015 рік 143,3%.

Від суми 35 538 грн. стягнутої за рішенням суду, сума з урахуванням індексу інфляції складає 31 147 грн. 70 коп. (66 685,70-35538=31 147 грн. 70 коп., що має бути відшкодована відповідачами по 31 147 грн. 70 коп. кожна.

Червень 2012 р. 35 538,00 х 0,997 = 35 431, 386 грн., липень 2012 р. 35 431,38 х 0,998 = 35325,092 грн., серпень 2012 р. 35 325,092 х 0,997 = 35 219,117 грн., вересень 2012р. 35 219,117 х 1,001 = 35 254,336 грн., жовтень 2012 р. 35 254,336 х 1,00 = 35 254,336 грн., листопад 2012 р. 35 254,336 х 0,999 = 35 219,082 грн., грудень 2012 р. 35 219,082 х 1,002 = 35 289,520 грн., за 2013 р. 35 289,520 х 1,005 = 35 465,968 грн., за 2014 р. 35 465,968,968 х 1,249 = 44 296,994 грн., за 2015 р. 44 296,994 х 1,433 = 63 477,592 грн., січень 2016 р. 63 477, 592 х 1,009 = 64 048,89 грн., лютий 2016 р. 64 048,89 х 0,996 = 63 792,70 грн., березень 2016 р. 63 792,70 х 1,01 = 64 430,63 грн., квітень 2016 р. 64 430,63 х 1,035 = 66 685,70 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 13 червня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

23 лютого 2017 року від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно якої він просив стягнути з відповідачів на його користь грошову суму у розмірі 36 595 грн. 66 коп. з кожної заподіяних збитків від простроченої грошової суми стягнутої за рішенням суду від 17 квітня 2012 року з урахуванням індексу інфляції.

Від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву, відповідно яких вказано, що в своїй позовній заяві позивач посилається на ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вважає, що вказана норма не розповсюджує свою дію на дані правовідносини.

У своїй позовній заяві позивач наполягає на тому, що нею було порушено зобов`язання щодо сплати йому коштів, присуджених за рішенням суду. В той же час, позивач не посилається на відповідну норму права, яка зазначає, що у даному випадку саме зобов`язання виникає з рішення суду, на яке посилається позивач, адже фактично, рішенням суду не встановлюється зобов`язання, а тільки підтверджується факт його існування.

Таким чином, ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач не застосовується до даних правовідносин, а рішення суду виконується у порядку визначеному законом України «Про виконавче провадження» та ЦПК України, у яких і встановлюється відповідальність боржника за невиконання судового рішення.

Позивач у своїй позовній заяві вказав порядок розрахунку, який на його думку є вірним при вирахуванні інфляційних витрат.

Вважає, що даний розрахунок є некоректним та не може братися судом до уваги.

У своєму розрахунку позивач здійснює нарахування інфляційних витрат з червня 2012 року, тобто з дати набрання законної сили рішення суду, згідно якого позивачеві присуджено кошти.

В той же час, якщо припустити, що в даному випадку можна застосувати ст. 625 ЦК України, таке нарахування мало б здійснюватися з січня 2015 року.

Про існування рішення суду, яким з відповідача було стягнуто на користь позивача суму в розмірі 35 538 грн. вона дізналася тільки 25 грудня 2014 року, коли до її квартири прийшов державний виконавець для опису та арешту майна, про що свідчить акт опису і арешту майна від 25 грудня 2014 року.

До цього часу відповідач не знала, що позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з неї коштів, так як не отримувала ні повістки про виклик до суду, ні викликів державного виконавця.

Той факт, що відповідачу було відомо про наявність боргу перед позивачем підтверджується, зокрема, тією обставиною, що 30 грудня 2014 року, майже відразу після складання акту опису та арешту майна нею було сплачено виконавчий збір в сумі 3 648 грн.

Також, вона почала по мірі можливості сплачувати борг позивачеві, що може бути підтверджено матеріалами виконавчого провадження. Перший платіж у розмірі 3 030,30 грн. на рахунок позивача нею було зроблено 06 лютого 2015 року, перерахувати кошти раніше вона не мала можливості, так як позивач не міг визначитися з рахунком на який вказані кошти йому необхідно перерахувати та тричі його змінював.

Періодичні платежі нею здійснюються і до цього дня, на даний час її борг складає 6000 грн. Крім того, вона звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда із заявою про розстрочку виконання судового рішення.

Все зазначене свідчить про її намір у добровільному порядку сплатити позивачеві присуджену суму, тобто підтверджує факт, що якби вона знала про існування боргу раніше грудня 2014 року, не ухилялась від його сплати.

Вважає, що недоведеною є її вина у несплаті коштів позивачеві в період з червня 2012 року по січень 2015 року, тобто відповідальність за несплату коштів позивачеві могли б виникнути тільки з 24 грудня 2014 року і тільки з цього часу могли б стягуватися інфляційні нарахування.

Крім того, у своєму розрахунку позивач здійснює інфляційні нарахування враховуючи суму боргу 35 538 грн. за весь період з часу набрання рішенням суду законної сили.

З лютого 2015 року сума боргу зменшується, тобто з цього часу розрахунок інфляційних витрат необхідно здійснювати з врахуванням залишку боргу за кожен період, коли сума боргу змінювалась. Кожного разу зі зменшенням суми боргу мали б зменшуватися і інфляційні витрати.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2018 року визначено продовжувати судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження та призначено підготовче засідання.

08 лютого 2018 року від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом аналогічний поданим 30 серпня 2017 року письмовим запереченням на позовну заяву.

12 лютого 2018 року від представника відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що дія ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами.

29 січня 2019 року від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно якої позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь по 36 595 грн. завданих збитків інфляційних витрат, нарахувань від прострочених грошових сум повернутих і стягнутих за рішенням суду, 10 000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі.

На обґрунтування вимоги про стягнення моральної шкоди зазначено, що позивачу заподіяна значна моральна шкода, яка полягає в моральних, душевних та фізичних стражданнях, внаслідок майнових втрат несвоєчасне отримання належних йому грошових коштів у спадковому майні, з постійним нервуванням це погіршення стану здоров`я, порушення звичайного ритму життя, життєвих зв`язків на відновлення яких потребується багато часу і втратою часу протягом років на поновлення порушених прав та їх захисту, які ним оцінюються не менш ніж 10 000 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2019 року прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог від 29 січня 2019 року.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 березня 2019 року продовжено відповідачам строк для подання відзиву на заяву позивача про уточнення позовних вимог від 29 січня 2019 року, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

19 березня 2019 року від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що позивач, пред`явивши вимоги про стягнення з відповідачів компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. Позивач обґрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, що містяться в доповненні до позовної заяви, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно ї розмір компенсації в сумі, яка становить саме 10 000 грн., а тому позивачу необхідно відмовити в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі.

В матеріалах справи відсутні розрахункові документи (чеки, касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про несвоєчасне надходження грошових коштів при виконанні рішення суду відповідачами та відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та станом позивача з нанесенням йому матеріальних та моральних страждань.

В доповненнях до позовних вимог позивач зазначає, що спричинена йому моральна шкода полягає у душевних та фізичних стражданнях внаслідок майнових втрат, з постійним нервуванням, з порушенням звичайного ритму життя, життєвих зв`язків. Проте, до суду не надав жодного доказу, який би підтверджував причинний зв`язок цих подій з відповідачами.

20 березня 2019 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що позивачем не обґрунтовано розмір спричиненої, на його думку, моральної шкоди та не надано доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та станом здоров`я позивача.

Зазначено, що позивач вказує, що спричинена йому моральна шкода полягає у душевних та фізичних стражданнях внаслідок майнових втрат, з постійним нервуванням, з порушенням звичайного ритму життя, життєвих зв`язків. При цьому, позивач не вказує у чому саме проявляється порушення його звичайного ритму життя, які життєві зв`язки були ним втрачені та яким чином дії відповідачів призвели до зазначеного.

Про відсутність спричиненої позивачеві моральної шкоди свідчить і той факт, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди заявлена ним більш ніж через два роки після відкриття провадження у справі.

11 жовтня 2023 року представником відповідача ОСОБА_4 подано до суду заяву про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник, адвокат Іващенко І.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник, адвокат Пантелеєв О.М. в судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 квітня 2012 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поділ спільної власності, стягнення грошової компенсації, припинення права власності та визнання права власності задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 35 538 грн. грошової компенсації за його частку в квартирі АДРЕСА_1 та 950 грн. 81 коп. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 35 538 грн. грошової компенсації за його частку в квартирі АДРЕСА_1 та 950 грн. 81 коп. судових витрат.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .

Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 квітня 2012 року набрало законної сили 25 червня 2012 року.

27 червня 2012 року на підставі вищевказаного рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчі листи.

Відповідно до постанови державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 14 листопада 2012 року, за заявою ОСОБА_1 від 06 листопада 2012 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-649/11, виданого 27 червня 2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за його частку в квартирі АДРЕСА_1 в сумі 35 538 грн., судових витрат 81 грн., всього 35619 грн. Визначено боржнику строк до 20 листопада 2012 року для самостійного виконання (ВП № 35101814).

Відповідно до постанови державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 14 листопада 2012 року, за заявою ОСОБА_1 від 06 листопада 2012 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-649/11, виданого 27 червня 2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за його частку в квартирі АДРЕСА_1 в сумі 35 538 грн., судових витрат 81 грн., всього 35619 грн. Визначено боржнику строк до 20 листопада 2012 року для самостійного виконання (ВП № 35101864).

Згідно до довідки, виданої 12 січня 2017 року Фортечним відділом державної виконавчої служби м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області, загальна сума стягнень станом на 12 січня 2017 року за виконавчим листом № 2-649/11 від 27 червня 2012 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості на суму 36 488 грн., становить 30 488 грн. 40 коп.

Згідно до довідки, виданої 12 січня 2017 року Фортечним відділом державної виконавчої служби м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області, загальна сума стягнень станом на 12 січня 2017 року за виконавчим листом № 2-649/11 від 27 червня 2012 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості на суму 36 488 грн., становить 26 935 грн. 29 коп.

Відповідно до постанови державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 11 травня 2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-649/11 виданого 27 червня 2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 36 488 грн. закінчено.

Відповідно до постанови державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 19 серпня 2017 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-649/11 виданого 27 червня 2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення ОСОБА_3 боргу в сумі 35 538 грн., судових витрат 950 грн., всього 36 488 грн. закінчено.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем ОСОБА_3 повне погашення суми боргу здійснено 19 серпня 2017 року, відповідачем ОСОБА_2 - 11 травня 2017 року.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

В главі 51 Цивільного кодексу України «Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання» визначено відповідальність боржника за порушення грошового зобов`язання та умови, за яких така відповідальність настає.

Так відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За нормами ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

В цій же главі 51 ЦК України міститься і ст. 625 «Відповідальність за порушення грошового зобов`язання», зміст якої наведено вище.

Отже, оскільки норми ст. 625 ЦК України передбачають відповідальність саме за порушення грошового зобов`язання у вигляді інфляційних втрат та трьох відсотків річних, а норми ст. 614 ЦК України встановлюють наявність такої відповідальності за порушення зобов`язання в разі наявності вини боржника, то суд вважає, що в даній цивільній справі за відсутності між сторонами договірних правовідносин та виникнення грошового зобов`язання на підставі рішення суду, підлягають застосуванню як норми ст. 625 ЦК України, так і норми ст. 614 кодексу.

А тому в при вирішенні даного спору необхідно встановити вину відповідачів у невиконанні рішення суду.

При цьому суд не застосовує при вирішенні даного спору правові позиції Великої Палати Верховного Суду, згідно якої норми ст. 625 застосовуються незалежно від вини боржника у виконанні грошового зобов`язання, оскільки в цивільних справах, по яким викладена така правова позиція, між сторонами існували договірні правовідносини, та боржнику було відомо про обов`язок виконання грошового зобов`язання і строк виконання на відміну від обставин в даній цивільній справі.

Оскільки в даній цивільній справі грошове зобов`язання виникло на підставі рішення суду, відповідачі не знали про наявність такого судового рішення та відповідно наявність в них грошових зобов`язань перед позивачем на підставі рішення суду, тобто обставини в справах аналогічні, то суд вважає за можливе застосувати при вирішенні даного спору правову позицію Верховного Суду в справі № 278/725/20 щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання за наявності вини боржника.

В своїх запереченнях проти позову відповідачі вказували, що їм не було відомо про розгляд цивільної справи № 2-649/2011, ухвалення в даній справі судового рішення про стягнення з них на користь позивача грошових коштів, наявність виконавчого провадження з виконання рішення в даній справі.

Так, згідно заочного рішення Кіровського районного суду м Кіровограда від 17 квітня 2012 року по цивільній справі № 2-649/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поділ спільної власності, стягнення грошової компенсації, припинення права власності та визнання права власності, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 35 538 грн. грошової компенсації за його частку в квартирі АДРЕСА_1 та 950 грн. 81 коп. судових витрат. З ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 35 538 грн. грошової компенсації за його частку в квартирі АДРЕСА_1 та 950 грн. 81 коп. судових витрат. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 . Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення було постановлено в заочному порядку, оскільки відповідачі не з`являлися в судові засідання, на адресу суду поверталися конверти з повідомленнями про виклик до суду.

В матеріалах справи відсутні об`єктивні дані про отримання відповідачами заочного рішення Кіровського районного суду м Кіровограда від 17 квітня 2012 року та повідомлення відповідачів про наявність даного виконавчого провадження.

За місцем роботи ОСОБА_3 виконавчий лист державним виконавцем було надіслано тільки в грудні 2013 року. Запропоновано проводити утримання в розмірі 20% заробітку.

ОСОБА_3 в березні 2015 року звернулася з заявою до виконавчої служби, згідно якої просила відраховувати із своєї заробітної плати на користь ОСОБА_1 50%.

Із наявного в матеріалах справи виконавчого провадження ВП № 35101814 вбачається, що державним виконавцем здійснювалися виходи по місцю реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 тільки з вересня 2013 року, виносилися постанови про примусовий привід боржника в квітні-травні 2014 року. Проте згідно актів державного виконавця двері за адресою АДРЕСА_2 ніхто не відчиняв. ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_2 пояснила, що мешканці квартири АДРЕСА_3 вдома бувають дуже рідко.

ОСОБА_2 в лютому 2015 року звернулася до виконавчої служби із заявою про відкладення виконавчих дій в зв`язку з тим, що нею подано заяву про розстрочку заочного рішення Кіровського районного суду м Кіровограда від 17 квітня 2012 року.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочку виконання судового рішення по цивільній справі № 2-649/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, поділ спільної власності, стягнення грошової компенсації та визнання права власності, відмовлено.

Таким чином на думку суду відповідачами доведено той факт, що їм не було відомо про ухвалення заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення з них грошових коштів на користь позивача, здійснення виконавчого провадження на його виконання та відповідно виникнення в них на підставі даного судового рішення грошових зобов`язань перед позивачем, після того як відповідачі дізналися про виконавчі провадження рішення суду почало виконуватись, а тому суд вважає, що відсутня вина відповідачів в порушення грошового зобов`язання, яке виникло в них саме на підставі рішення суду. В свою чергу позивач жодним чином вказані обставини не спростував.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 614 ЦК України відсутні правові підстави для задоволення позову, тому в задоволенні позову слід відмовити, оскільки не доведено вину відповідачів у невиконанні грошового зобов`язання, яке виникло саме на підставі рішення суду.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що такі до задоволення не підлягають, оскільки є похідними від вимоги про стягнення грошової суми заподіяних збитків від простроченої грошової суми (зобов`язання) стягнутої за рішенням суду.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У відповідності до частини 2 статті 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати у справі стягненню з відповідачів не підлягають.

Керуючись статтями 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення грошової суми заподіяних збитків від простроченої грошової суми (зобов`язання) стягнутої за рішенням суду та моральної шкоди - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , ІПН: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , ІПН: НОМЕР_3 .

Третя особа: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Театральна, 32/29, .

Повний текст судового рішення складено 26.12.2023 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда