ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/12443/22

Провадження № 22-ц/4820/927/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.,

з участю апелянта, представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки з припиненням права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Чевилюк З.А. від 27 лютого 2023 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачки, вказував, що відповідно до висновку експерта ОСОБА_3 №878/021 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0592 площею 0,0085 га, що розташована по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 , накладається на земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 та на якій розташовані 6/25 частин житлового будинку та господарські споруди і будівлі, що належать позивачу, площа накладення становить 0,0007 га (7 кв.м).

Також експертом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0593 площею 0,0012 га, що розташована по АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , повністю накладається на земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 та на якій розташовано 6/25 частин житлового будинку та господарські будівлі та споруди, що належать позивачу. При цьому 5 кв.м площі ділянки знаходиться під господарською будівлею хлівом «Б», яка входить до складу 6/25 частки житлового будинку, що належить ОСОБА_1 та перебуває у його фактичному користуванні.

Земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0593 площею 0,0012 га, що розташована по АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , була незаконно сформована за рахунок земельної ділянки, що перебувала в користуванні позивача, незаконно передана у приватну власність та придбана 2019 року ОСОБА_2 .

Тому державна реєстрація такої земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у державному земельному кадастрі підлягає скасуванню з одночасним припиненням права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку.

Право власності позивача на будівлі і споруди, на які накладається земельна ділянка відповідача, виникло раніше, ніж було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки за відповідачкою, тому державний кадастровий реєстратор зобов`язаний був перевірити цю обставину і не мав права вносити до Державного земельного кадастру відомості про вказану земельну ділянку відповідача.

Враховуючи наведене, позивач просив витребувати з незаконного володіння земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0593 площею 0,0012 га за адресою АДРЕСА_1 та скасувати її державну реєстрацію з одночасним припинення права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.02.2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування з незаконного володіння земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0593 площею 0,0012 га за адресою АДРЕСА_1 та скасування її державної реєстрації з одночасним припинення права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та задовольнити позов. На його думку, суд першої інстанції не врахував, що за висновком експерта земельна ділянка відповідачки з кадастровим номером :08:001:0593 площею 0,0012 га повністю накладається на земельну ділянку, яка перебуває в фактичному користуванні ОСОБА_1 , при цьому 5 кв.м площі ділянки знаходиться під хлівом «Б», який входить до складу 6/25 частки житлового будинку, що належить ОСОБА_1 та перебуває у його фактичному користуванні.

Первинним власником спірної земельної ділянки був ОСОБА_5 , який подарував її ОСОБА_6 , яка пізніше поділила її на 2 частини, а потім одну з них, з кадастровим номером :08:001:0593 відчужила на користь ОСОБА_2 .

Передача у власність земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0593 ОСОБА_6 та подальше її відчуження на користь ОСОБА_2 здійснено незаконно, з порушенням права користувача зазначеної земельної ділянки ОСОБА_7 , оскільки на її частині розташовані належні позивачу будівлі і споруди.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду судовому захисту на рівні з правом власності, відповідно до ст.ст 395, 396 ЦК України, підлягають і інші речові права, зокрема - наявне у позивача в силу положень ст. 30 ЗК України в редакції 18.12.1992 року та чинної редакції ст. 120 ЗК України - право користування земельною ділянкою, на якій розташовані 6/25 часток житлового будинку та господарські будівлі, що належать ОСОБА_1 , відповідно до положень глави 29 ЦК України.

Тому вважає помилковим висновок суду про недоведеність порушення його права та відсутність порушень закону при набутті у власність спірної земельної ділянки відповідачкою у справі.

В засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник відповідачки просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід частково скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 6/25 частки будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 4-2372 від 26.05.1995 року.

Це майно успадковане позивачем після смерті ОСОБА_8 та складається із 6/25 частин жилого будинку із відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці. На цій земельній ділянці розташовано: шлакобетонний жилий будинок А-І, розміром жилої площі 64,6 кв.м, хліви «Б», «В», цегляний погріб «Г», глиновальні хліви «Д», «Ж», дерев`яна огорожа, що належала померлому на підставі рішення Хмельницького міського народного суду від 03.02.1971 року, зареєстрованого у Хмельницькому БТІ під номером 5887.

Позивач зареєстрований і фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 .

На час розгляду справи позивач звернувся до Хмельницької міської ради з заявою про передачу у приватну власність або у користування земельної ділянки, її частини по АДРЕСА_1 , розгляд заяви зупинено в зв`язку з цим спором.

Частка позивача 6/25 у домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 не виділена в натурі.

Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою АДРЕСА_1 , належить до комунальної власності і перебуває у віданні Хмельницької міської ради.

Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи №878/021 від 11.02.2022 року, проведеної у справі № 686/10845/18 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про визнання незаконними рішення міської ради, договорів відчуження, земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0593 площею 0,0012 га, що розташована по АДРЕСА_1 і належить на праві власності ОСОБА_2 , накладається на земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 і на якій розташовано 6/25 частин житлового будинку та господарські будівлі та споруди, що належать ОСОБА_1 . При цьому 5 кв.м площі ділянки знаходиться під господарською будівлею хлівом «Б», яка входить до складу 6/25 частки житлового будинку, що належить ОСОБА_1 та перебуває у його фактичному користуванні.

ОСОБА_2 придбала земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0593 площею 0,0012 га, що розташована по АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу 29.10.2019 року.

Вказана земельна ділянка утворилась в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:001.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення його прав, враховуючи те, що його частка в будинку з надвірними будівлями не виділена в натурі, а також відсутня відмова органу місцевого самоврядування у приватизації земельної ділянки під належною нерухомістю. Відповідачкою не порушено вимоги закону при набутті у власність спірної земельної ділянки, тому відсутні підстави для задоволення позову. Водночас вимога про скасування реєстрації земельної ділянки не відповідає встановленим законом способам захисту, оскільки державній реєстрації підлягають не земельні ділянки, а право на них.

Проте з цими висновками не можна погодитися повністю, зважаючи на таке.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.2-3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

За змістом ч.ч.1-2 ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач ОСОБА_1 є власником 6/25 частки будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , яке він успадкував 26.05.1995 року після смерті ОСОБА_8 .

В свою чергу його спадкодавцю ОСОБА_8 на підставі рішення народного суду м. Хмельницького від 03.02.1971 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про поділ майна подружжя виділено в натурі з будинковолодіння по АДРЕСА_1 одну кімнату площею 15,2 кв.м та зобов`язано його обладнати окремий ізольований вихід, а також сарай-времянку і прибудову до нього; ОСОБА_9 - виділено в натурі кімнату 1-3 площею 8,8 кв.м, 1-4 площею 8 кв.м, коридор 1-1 і прибудову кухню № 1-2.

Отже, конкретне майно, яке входить до частки 6/25 позивача як спадкоємця ОСОБА_8 у будинковолодінні, визначене саме цим судовим рішенням від 03.02.1971 року.

Водночас, як вбачається з матеріалів цивільної справи № 686/10845/18 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про визнання незаконними рішення міської ради, договорів відчуження, іншу частину будинку з надвірними будівлями після смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував її син ОСОБА_5 .

Земельну ділянку, яка накладалася на належні ОСОБА_1 господарські будівлі, сформував її первинний власник ОСОБА_5 , він в подальшому подарував цю ділянку з кадастровим номером :08:001:001 ОСОБА_6 , яка пізніше поділила її на 2 частини, а потім одну з них (спірну) з кадастровим номером :08:001:0593 площею 12 кв.м відчужила на користь ОСОБА_10 .

Згідно з ст. 30 ЗК України 1991 року, чинній на час набуття спадщини ОСОБА_1 , при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при

переході права власності на частину будинку в разі неможливості

поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її

раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне

користування власників цих об`єктів.

Відповідно до пункту 7 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За даними технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 встановлено, що станом на 07.06.1995 року будинок мав один поверх і був поділений на 3 квартири - квартира АДРЕСА_2 загальною площею 24,4 кв.м, житловою 16,8 кв.м; квартира АДРЕСА_3 загальною площею 42,4 кв.м та житловою площею 32,3 кв.м; квартира АДРЕСА_4 загальною площею 24,4 кв.м, житловою площею 15, 2 кв.м ( складається з приміщень № 3-1 коридор 2.8 кв.м, № 3-2 кухня 6,4 кв.м, № 3-3 житлова кімната 15,2 кв.м).

Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи №878/021 від 11.02.2022 року, проведеної у справі № 686/10845/18, за результатами натурного обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1 встановлено, що в користуванні ОСОБА_1 перебуває квартира АДРЕСА_4 , а також господарські будівлі цегляний хлів «Б» та цегляний хлів «В», а в користуванні ОСОБА_11 квартира

АДРЕСА_5 житлового будинку та інші господарські будівлі експлуатуються окремо та знаходяться на ділянках ОСОБА_12 і ОСОБА_13 .

Згідно висновку вказаної судової експертизи земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0593 площею 12 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 і належить на праві власності ОСОБА_2 , накладається на земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 і на якій розташовано 6/25 частин житлового будинку та господарські будівлі та споруди, що належать ОСОБА_1 . При цьому 5 кв.м площі ділянки знаходиться під господарською будівлею хлівом «Б», яка входить до складу 6/25 частки житлового будинку, що належить ОСОБА_1 та перебуває у його фактичному користуванні.

Всупереч нормам ст.ст.12, 81 ЦПК України стороною відповідача не надано жодних доказів на спростування факту користування позивачем господарською будівлею хлівом «Б» у цьому домогосподарстві.

Суд першої інстанції правильно вказав, що позивач володіє часткою у спільній частковій власності домоволодіння по АДРЕСА_1 , проте не врахував, що відповідно до норм ч.ч.1-2 ст. 358 ЦК України між співвласниками склався певний порядок володіння та користування майном, за яким саме позивач володіє та фактично користується господарською будівлею хлівом «Б», під якою знаходиться 5 кв.м площі спірної ділянки з кадастровим номером :08:001:0593, що належить відповідачці.

Відтак передача у власність земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0593 ОСОБА_6 та подальше її відчуження на користь ОСОБА_2 була здійснена незаконно, з порушенням прав користувача зазначеної земельної ділянки ОСОБА_1 , оскільки на її частині, згідно експертного висновку, розташована належна позивачу господарська будівля, що прямо суперечить нормам ст.ст. 120 ЗК України, 377 ЦК України.

Право позивача на володіння та користування цим майном порушене, а отже, це право підлягає захисту в судовому порядку.

Обговорюючи питання обраних позивачем способів захисту порушеного права, апеляційний суд бере до уваги таке.

Згідно з частинами 1, 3 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок, що перебувають у їх користуванні, передбачений ч.ч.1-2 ст.118 ЗК України, і належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

В свою чергу за змістом ст. 387 ЦК України лише власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З врахуванням наведених норм права відсутні правові підстави для витребування спірної земельної ділянки на користь позивача.

При цьому апеляційний суд констатує, що заявлені позивачем вимоги є суперечливими і взаємовиключними - задоволення вимог про скасування державної реєстрації земельної ділянки та державної реєстрації права на неї об`єктивно виключає витребування земельної ділянки за відсутності (припинення) такого об`єкта цивільного права.

З врахуванням змісту права, за захистом якого звернувся позивач, а також характеру його порушення, належним способом захисту є скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та скасування державної реєстрації права власності відповідачки у Реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, за змістом ч.ч.1, 3, 4 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з ч.13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Аналогічну норму містить частина 10 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр».

Наведене цілком спростовує твердження суду першої інстанції про те, що скасування державної реєстрації земельної ділянки не відповідає способам захисту, встановленим законом.

Згідно з ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Відповідно до ч.3 ст. 79-1 ЗК України ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

З врахуванням наведених норм права, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0593 площею 0,0012 га сформована під господарськими будівлями, що належать ОСОБА_1 , незважаючи на те, що останній не надав суду доказів відмови йому у передачі вказаної земельної ділянки у власність Хмельницькою міською радою, наявні підстави для задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідачки з кадастровим номером :08:001:0593 площею 0,0012 га, що розташована по АДРЕСА_1 , з одночасним припиненням права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку, що реалізовується шляхом скасування державної реєстрації її права власності на цю земельну ділянку.

Отже, враховуючи наведене, наявні підстави для скасування рішення суду в частині відмови у позові щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з припиненням права власності та задоволення позову в частині цих вимог. В решті рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги, в сумі 2481 грн. (992,40 грн. + 1488,60 грн.).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2023 року в частині відмови у позові щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з припиненням права власності скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :08:001:0593 площею 0,0012 га, що розташована по АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 з припиненням права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку, кадастровий номер :08:001:0593.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( місце проживання АДРЕСА_7 , РНКОПП НОМЕР_2 ) 2481 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 червня 2023 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк