ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5796/23 Справа № 183/6386/17 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя, стягнення компенсації частини вартості відчуженого автомобіля та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, припинення права власності на частку у спільному майні подружжя, з виплатою компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням зміни предмету позову від 26 грудня 2018 року, просила:

визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно:

-земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,062 га, кадастровий номер :03:012:0085, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 26,5 кв.м., житловою площею 9,8 кв.м. з надвірними побудовами сарай -Б, підвал 1/21-Е, вбиральня -Д, паркан -1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 32,1 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м. з надвірними побудовами сарай -Б, підвал 1/21-Е, вбиральня -Д, частина огорожі 1-2, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

-автомобіль Газель, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2 ;

-автомобіль Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов НОМЕР_4 ;

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину:

-земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,062 га, кадастровий номер :03:012:0085, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 26,5 кв.м., житловою площею 9,8 кв.м. з надвірними побудовами сарай -Б, підвал 1/21-Е, вбиральня -Д, паркан -1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 32,1 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м. з надвірними побудовами сарай -Б, підвал 1/21-Е, вбиральня -Д, частина огорожі 1-2, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

Стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію частини вартості відчуженого автомобіля Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов НОМЕР_4 , у розмірі 152537 гривень 40 копійок.

Позов мотивовано тим, що 06 серпня 2005 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 , про що Мажарівською сільською радою Кегичівського району Харківської області складено актовий запис за № 02. Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторони остаточно припинили сімейно-шлюбні відносини 15 жовтня 2017 року, а рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року у справі № 183/5348/17 їх шлюб було розірвано, між колишнім подружжям вирішено питання щодо утримання дітей.

Так, 07 квітня 2015 року, за спільні кошти, подружжя придбало земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,062 га, кадастровий номер :03:012:0085, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташоване домоволодіння загальною площею 58,6 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м., яке складається з двох квартир: квартири АДРЕСА_5 М.Головко 6/1, квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 32,1 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м. з надвірними побудовами сарай -Б, підвал 1/21-Е, вбиральня -Д, частина огорожі 1-2, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Договори купівлі-продажу нерухомого майна були посвідчені нотаріально, право власності на нерухоме майно реєструвалося за ОСОБА_1 .

Після придбання нерухомого майна подружжя зробило реконструкцію майна, разом з дітьми вони переїхали на постійне проживання до цього будинку та проживали в ньому з листопада 2015 року по 15 жовтня 2017 року.

Крім того в період шлюбу, за спільні кошти подружжям було придбано два автомобілі: марки Газель, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2 та марки Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов НОМЕР_4 .

Автомобіль Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов НОМЕР_4 був проданий ОСОБА_1 , без згоди дружини, 08 листопада 2017 року, після постановки на облік автомобілю присвоєно новий номерний знак НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 , видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 60,69,70 СК України, ОСОБА_2 просить поділити спільне майно подружжя, обравши спосіб захисту порушеного права, визначений нею у відповідному позові в остаточній редакції від 26 грудня 2018 року.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням уточнень позовних вимог від 23 червня 2021 року просив суд:

визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно:

-земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,062 га, кадастровий номер :03:012:0085, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 26,5 кв.м., житловою площею 9,8 кв.м. з надвірними побудовами сарай -Б, підвал 1/21-Е, вбиральня -Д, паркан -1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 32,1 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м. з надвірними побудовами сарай -Б, підвал 1/21-Е, вбиральня -Д, частина огорожі 1-2, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

-автомобіль Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов НОМЕР_4 ;

-грошові кошти у сумі 30000 доларів США.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на частку нерухомого майна з виплатою ОСОБА_2 відповідної компенсації.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на частку автомобіля Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов НОМЕР_4 без виплати компенсації.

Стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 15000 доларів США.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,062 га, кадастровий номер :03:012:0085, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 26,5 кв.м., житловою площею 9,8 кв.м. з надвірними побудовами сарай -Б, підвал 1/21-Е, вбиральня -Д, паркан -1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 32,1 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м. з надвірними побудовами сарай -Б, підвал 1/21-Е, вбиральня -Д, частина огорожі 1-2, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

У зустрічному позові ОСОБА_1 не спростовує доводів позивача ОСОБА_2 щодо укладення шлюбу та припинення сімейно шлюбних відносин саме 15 жовтня 2017 року, який було розірвано відповідним рішенням від 26 березня 2018 року.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що протягом подружнього життя вони разом з дружиною дійсно разом працювали, заощаджували кошти, які були їх спільним сімейним бюджетом. Заощаджені кошти зберігалися на банківському рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», за його підрахунками ними було заощаджено близько 30000 доларів США, однак ці кошти ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишила собі, тому ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь частину заощаджених коштів у розмірі 15000 доларів США.

Крім того, позивач за зустрічним позовом зазначає, що в період шлюбу, ними за кошти, що були отримані в борг у ОСОБА_6 , було придбано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,062 га, кадастровий номер :03:012:0085, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 26,5 кв.м., житловою площею 9,8 кв.м. з надвірними побудовами сарай -Б, підвал 1/21-Е, вбиральня -Д, паркан -1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 32,1 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м. з надвірними побудовами сарай -Б, підвал 1/21-Е, вбиральня -Д, частина огорожі 1-2, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім нерухомого майна, також було придбано автомобіль Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов НОМЕР_4 .

Після припинення сімейно-шлюбних відносин ОСОБА_2 відмовилася приймати участь у виконанні зобов`язань щодо повернення боргу, взятих в інтересах сім`ї, тому він змушений був сам повертати борги. Частина боргу перед ОСОБА_6 була ним повернута після продажу автомобіля Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, а інша частина боргу була повернута ним за рахунок коштів, отриманих від підприємницької діяльності.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що з моменту припинення сімейно-шлюбних відносин, ним самостійно здійснюються всі роботи щодо реконструкції домоволодіння, ці роботи продовжуються і до цього часу, внаслідок чого нерухомого майна, яке ними було придбано в період шлюбу не існує у тому виді, що визначено у відповідному договорі купівлі-продажу, що унеможливлює визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності на частку нерухомого майна, якого не існує. Між тим, ОСОБА_1 готовий компенсувати ОСОБА_2 вартість частки придбаного нерухомого майна, оскільки саме такий спосіб поділу їх спільного майна буде ефективним, та не породжуватиме нових звернень до суду.

При цьому, ОСОБА_1 вважає що не повинен сплачувати ОСОБА_2 компенсацію від продажу автомобіля Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , оскільки кошти від реалізації автомобіля були повернуті ОСОБА_6 в рахунок боргових зобов`язань, які виникли в інтересах сім`ї.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2023 року первісний та зустрічний позов задоволено частково та ухвалено:

Визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

-земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,062 га, кадастровий номер :03:012:0085, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 26,5 кв.м., житловою площею 9,8 кв.м. з надвірними побудовами сарай -Б, підвал 1/21-Е, вбиральня -Д, паркан -1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 32,1 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м. з надвірними побудовами сарай -Б, підвал 1/21-Е, вбиральня -Д, частина огорожі 1-2, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

-автомобіль Газель, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2 ;

-автомобіль Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов НОМЕР_4 ;

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину автомобіля Газель, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію частину вартості відчуженого автомобіля Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов НОМЕР_4 , у розмірі 194 222 гривень 86 копійок (сто дев`яносто чотири тисячі двісті двадцять дві гривні 86 копійок).

Судові витрати покласти на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовлено.

В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля Газель та стягнення з нього на користь ОСОБА_2 компенсації частини вартості відчуженого автомобілю Toyota Pradо скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони 06 серпня 2005 року зареєстрували шлюб (т.1 а.с. 5).

Шлюб між сторонами розірваний рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року (т.1 а.с.244-245).

При цьому судом встановлено, не спростовано сторонами, що 15 жовтня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства.

Так, судом встановлено, що в період шлюбу подружжя придбало:

-земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,062 га, кадастровий номер :03:012:0085, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 07 квітня 2015 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 361 (т.2, а.с. 174-176).

-квартиру АДРЕСА_5 М.Головко 6/1, про що свідчить договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 07 квітня 2015 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 360 (т.2, а.с. 171-173);

-квартиру АДРЕСА_6 Новомосковськ, вул.М.Головко 6/2, про що свідчить договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 07 квітня 2015 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 361 (т.2, а.с. 177-179);

-автомобіль Газель, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2 , про що свідчить реєстраційна картка на автомобіль, у відповідності до якої ОСОБА_1 придбав зазначений автомобіль на підставі довідки-рахунку № ДП 1185576 від 24 січня 2012 року (т.1, а.с. 61);

-автомобіль Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов НОМЕР_4 , про що свідчить реєстраційна картка транспортного засобу (т.1, а.с. 57).

15 червня 2015 року відповідач ОСОБА_1 отримав будівельний паспорт реконструкції 2-о квартирного індивідуального (садибного) житлового будинку в 1-о квартирний, будівництво нежитлової прибудови до будинку, будівництво гаражу, альтанки (т.1, а.с. 134-135).

18 травня 2016 року ОСОБА_1 отримав будівельний паспорт реконструкції житлового будинку з будівництвом нежитлової прибудови (т.2, а.с. 65-68).

21 червня 2016 року ОСОБА_1 повідомив Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про початок виконання будівельних робіт (т.2, а.с. 74-76).

За клопотання відповідача по справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу, за результатами якої 30 березня 2020 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз складено висновок № 288/2882-19.

Так, в ході проведення експертизи на момент візуально-інструментального обстеження було встановлено, що житловий будинок на момент огляду складався з наступних приміщень: -приміщення 1-1 (3,9 кв.м.) коридор; -приміщення 1-2 (11,6 кв.м.) передпокій; -приміщення 1-3 (23,4 кв.м.) кухня-їдальня; -приміщення 1-4 (17,7 кв.м.) кімната; -приміщення 1-5 (12,5 кв.м.) кімната; -приміщення 1-6 (4,3 кв.м.) санвузол; -приміщення 1-7 (3,2 кв.м.) - гардеробна, Разом 76, 6 кв.м. , висота приміщень 2,55 кв.м.

Житловий будинок інженерно обладнаний електропостачанням, водопостачанням, каналізацією, опаленням піч та підігрів полів, технічний стан житлового будинку, господарських будівель та споруд домоволодіння добрий, оздоблення житлового будинку сучасне, поліпшене.

Ринкова вартість домоволодіння складає 1141356 гривень, частка побудов та споруд, збудованих за період з 15 жовтня 2017 року по теперішній час дорівнює 49/100 від загальної вартості будівництва домоволодіння (будов та споруд) без урахування навісу літ.31 та свердловин № 5 та 53/100 частин відповідно з урахуванням навісу З1 та свердловини № 5, загальна вартість будівництва домоволодіння за адресою: АДРЕСА_7 складає 2318969 гривень.

Так, рішення суду оскаржено лише в частині визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля Газель та стягнення з нього на користь ОСОБА_2 компенсації частини вартості відчуженого автомобілю Toyota Pradо.

Вирішуючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наступного.

Автомобіль Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , був придбаний відповідачем в період зареєстрованого шлюбу, однак відчужений після припинення сімейно-шлюбних відносин 08 листопада 2017 року ОСОБА_3 (т.1, а.с. 58).

Суду не подано письмової згоди дружини на відчуження транспортного засобу, автомобіль, в силу закону являється неподільним майном, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 має право на грошову компенсацію вартості спірного автомобіля.

Визначаючи розмір грошової компенсації у розмірі вартості автомобіля, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю, з урахуванням вимог меж заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) визначається, виходячи з вартості транспортного засобу на момент розгляду справи в суді, а саме із висновку судового експерта МВС України Дніпропетровського науково дослідницького експертно-криміналістичного центру (т.2, а.с. 126-132).

Згідно висновку експерта №22/12.2/37 від 29 травня 2019 року, середня ринкова вартість легкового автомобіля Toyota Pradо, 2004 року випуску, кузов НОМЕР_4 станом на момент його відчуження 11 листопада 2017 року складає 388445,72 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація спільного майна подружжя, що становить частину вартості придбаного у період зареєстрованого шлюбу автомобіля Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов НОМЕР_4 , в розмірі 194 222,86 гривень.

Вирішуючи позов ОСОБА_2 в частині визнання автомобіля Газель, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя суд першої інстанції виходив з того, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини та самостійного заробітку. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. За відсутності такої згоди, присудження грошової компенсації може мати з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними, відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов до висновку про визнання за кожним з подружжя права власності по частині на автомобіль марки автомобіль Газель, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що вимог щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину автомобіля Газель, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не заявляла, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно уточнений позовних вимог, які містяться в матеріалах справи (т. 1, а.с. 206-209), ОСОБА_2 просила визнати вищевказаний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя, а тому задоволення цих вимог є повнота остаточного вирішення справи та ухвалення рішення судом відповідає вимогам обгрунтованості, повноти, справедливості та законності.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які підтверджують дійсну середню вартість спірного автомобіля Toyota Pradо, номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, кузов НОМЕР_4 , а тому відсутні правові підстави для стягнення з нього грошової компенсації вартості спірного автомобіля, а наявний висновок експерта не відповідає нормам закону, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки відповідачем клопотань про призначення експертизи ані в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції заявлено не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не ставила питання, щодо визнання договору позики укладеним у формі розписки між ним та ОСОБА_6 недійсним, що свідчить про її обізнаність щодо вказаного договору, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наявна в матеріалах справи розписка не дає підстав для висновку, що договір позики укладено в інтересах сім`ї, а одержані в борг грошові кошти витрачені в інтересах сім`ї, оскільки доказів про надання дружиною згоди на укладення договору позики, як і доказів про те, що вона знала про існування такого договору, не надано.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко