Справа № 309/1693/23
Провадження № 2/309/333/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді Савицький С.А.

за участю секретаря судових засідань Мацунич В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягуваних аліментів. В позовній заяві зазначила, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 11.10.2022 року рішення Хустського районного суду від 25.07.2022 року по справі № 309/936/22 залишено без змін. Відповідно до рішення Хустського районного суду від 25.02.2022 року, присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2200 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.202 року, до досягнення дитиною повноліття.

З часу ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, ці обставини істотно змінились. Враховуючи той факт, що дитина дорослішає, витрати на її утримання кожного року зростають, у позивачки не вистачає коштів для покриття всіх необхідних витрат на дитину, її навчання, лікування, дочка потребує періодичного огляду у лікарів, так як постійно хворіє, придбання одягу, оплати комунальних послуг та інших необхідних витрат.

Призначені рішенням суду від 25.07.2022 року аліменти на утримання дитини у розмірі 2200 грн. щомісячно, не відповідають реаліям, визначений розмір аліментів не достатній для утримання дитини. Крім цього на утриманні позивачки перебуває син інвалід І «А» групи з дитинства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який потребує постійного стороннього догляду. Це все поставило ОСОБА_1 та спільну дочку сторін у важке матеріальне становище, оскільки на даний час вона не має можливості влаштуватися на роботу, в селі де проживає позивачка кількість робочих місць обмежена.

Відповідач добровільно відмовляється збільшити допомогу на дитину, посилаючись на рішення суду. Проте, матеріальне становище відповідача покращилося, оскільки як стало відомо позивачці, він постійно займається продажем автомобілів, однак приховує ці обставини.

Наявність таких обставин впливає на матеріальний стан позивачки у сторону його погіршення, в зв`язку з цим вона вимушена звернутись до суду.

Просить збільшити розмір стягуваних на її користь аліментів з відповідача ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом збільшення розміру аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 5000 грн. щомісячно, і до досягнення нею повноліття.

30.05.2023 року учасники судового процесу в судове засідання не з`явились.

Позивач у справі ОСОБА_1 надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Від відповідача по справі ОСОБА_3 17.05.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 . Відповідач позовні вимоги не визнає повністю. На обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що позовну вимоги не підтверджені належними документами та є необґрунтованими, обставини вказані в позовній заяві не відповідають дійсності, є не доведеними та не ґрунтуються на нормах матеріального права. Позивачка звернулася до суду із позовом про збільшення розміру аліментів на утримання непоновлітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить збільшити розмір аліментів в твердій грошовій сумі 5000 грн., однак на підтвердження даних обставин не надає суду жодних належних та допустимих доказів. Не може погодитися з такими доводами позивачки, оскільки з часу винесення Хустським районним судом рішення про стягнення аліментів розмірі 2200 грн. пройшов незначний час 9 місяців, жодних суттєвих змін в бік покращення його матеріального становища не відбулося за цей період часу. Навпаки його матеріальний стан погіршився силу загальновідомих обставин - військового часу та того, що відповідач тривалий час по цій причині не працює, так як по місцю його проживання він не може знайти роботу, за кордон не виїжджає тривалий час, проживає разом з своєю матір`ю, яка є пенсіонером та зобов`язаний її утримувати та допомагати в силу її похилого віку 70 років. Незважаючи на матеріальний стан відповідача він регулярно сплачує аліменти на утримання дитини в сумі визначену судом - 2200 грн. та не допускає заборгованості. Доводи про те, що матеріальне становище відповідача покращилося, зі слів знайомих та соціальних мереж, що він займається продажем автомобілів є неправдивим і таким, що не підтверджено належним та допустимими доказами, фотографії та скріншоти з невідомих йому сторінок з соціальних мереж, які приєднано позивачкою, жодним чином не підтверджують фактів продажу відповідачем автомобілів та отримання якихось доходів. У власності відповідача взагалі не має жодного автомобіля. До позовної заяви позивачка приєднала чеки на придбання різних медичних препаратів. Але жодним доказом не підтверджено, що це медичні препарати придбані дочці сторін ОСОБА_6 та за призначенням лікаря.

Позивачка у позовній заяві посилається на те, що у неї на утриманні перебуває її син інвалід І «А» групи з дитинства ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , який потребує постійного стороннього догляду та це все поставило сина позивачки та спільну дочку сторін у важке матеріальне становище, оскільки позивачка не може влаштуватися на роботу. Відповідач не є батьком ОСОБА_5 , за законом надавати допомогу на утримання цієї дитини, яка є інвалідом, зобов`язаний її біологічний батько.

Вважає, що доводи позивачки, про те, що вона перебуває в важкому матеріальному становищі не відповідають дійсності.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача адвокат Томищ М.С. в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Позивачка 30.05.2023 року подала відповідь на відзив відповідача. Посилається на те, що ОСОБА_3 у відзиві зазначає, що з моменту винесення рішення про стягнення з нього аліментів пройшло - 9 місяців, вказує на те що проживає зі своєю матір`ю та зобов`язаний її утримувати, проте в акті обстеження житлово-побутових і матеріальних умов, який додано до відзиву вказано, що він також проживає зі своїм братом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто він не сам утримує свою матір, яка є пенсіонером. Також ОСОБА_3 вважає, що матеріальний стан позивачки ОСОБА_1 є кращим, оскільки позивачка отримує кошти на дитину інваліда І групи «А». Суми вказані відповідачем у відзиві є неправдиві та не відповідають дійсності, а також кошти на утримання сина витрачає виключно на його лікування. Також біологічний батько сина не сплачує аліменти відповідно до довідки заборгованості зі сплати аліментів, про що відповідачу відомо.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, оскільки неявка учасників справи в даному випадку не перешкоджає розгляду справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягуваних аліментів. В позовній заяві зазначила, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 11.10.2022 року рішення Хустського районного суду від 25.07.2022 року по справі № 309/936/22 залишено без змін. Відповідно до рішення Хустського районного суду від 25.02.2022 року суд визначив стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2200 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

На сьогоднішній день сума аліментів, яку визначено рішенням суду є недостатньою для матеріального забезпечення неповнолітньої дочки.

Відповідно до ст. 180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

В даному випадку змінився матеріальний стан дитини та матері, оскільки збільшився прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, значно зросли ціни на продукти харчування та різного роду товари, тому визначений судом розмір стягуваних аліментів з відповідача є недостатнім для належного утримання дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, враховуючи вік неповнолітньої дитини та потреби для її нормального утримання і виховання, враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, та те, що він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов слід задоволити частково, змінити розмір стягуваних з ОСОБА_3 аліментів та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 2800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн., від сплати якого позивач звільнена.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини», Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України , ст.ст. 4, 12, 76-81, 206, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_3 , визначених рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 25.07.2022 року та стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця, АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2800 грн. щомісячно, починаючи від дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.