Провадження № 2/537/1027/2023
Справа № 537/3406/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2023 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі

головуючого судді Маханькова О.В.,

за участі секретаря судового засідання Поколоти О.В.,

представника позивача Бордуна А.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Шамшуріна Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції в приміщенні Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Бордуна Андрія Ігоровича, який діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 ,

про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

встановив:

Представник позивача Бордун А.І. звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» сума основного боргу в розмірі 137461 грн. 23 коп. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що по об`єкту, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 в період з жовтня 2020 року по липень 2023 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 137461,23 коп., вартість якого залишається не оплаченою споживачем. Вищевказаний об`єкт належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 28.05.2002. Постачальником було направлено до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області заяву про видачу судового наказу, на підставі чого було видано судовий наказ про стягнення за період з жовтня 2020 року по липень 2023 року (включно) заборгованість за спожитий природний газ. Ухвалою від 24.05.2023 було скасовано вищезазначений судовий наказ. Зазначає, що позивач є суб`єктом ринку газу з 01.11.2018 та здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб та являється постачальником на якого покладені спеціальні обов`язки. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах, а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідач акцептував договір, повернувши постачальнику заяву-приєднання, фактично споживаючи природний раз та частково сплативши вартість спожитого природного газу. В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ, яка залишилася незадоволеною відповідачем. Заперечення щодо сплати боргу відповідачем не надано. Борг не сплачено. Позивачем в період з жовтня 2020 року по липень 2023 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 137461,23 коп., з урахуванням проплат відповідача станом на дату подачі цієї позовної заяви, вартість якого не сплачена відповідачем. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ це свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків, а тому порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.08.2023 відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, в якому просять суд відмовити повністю у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до мене ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відзив мотивований тим, що з самого початку правового спору ОСОБА_1 , поясняв позивачу, що через плутанину з адресами у позивача чомусь виникли претензії до нього, зокрема, він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 SRС=741 та має ЕІС 56XM27A05003703D, а борг виник за адресою: АДРЕСА_1 , де ЕІС 16 56XM27A05005022R. Позивач не бажає провести Акт звірки розрахунків між ними, не бажає враховувати зазначені обставини та в черговий раз звертається до суду, відволікаючи від більш важливих справ. Крім того, відсутність у відповідача боргу перед позивачем підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг за спірний період, копії яких на 6 аркушах додаються до справи, Актом звіряння фактичного об`єму за спожитий природний газ.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що на обґрунтування своїх позовних вимог додаткових доказів не має. Зазначав, що відповідачем поштою позивачу було направлено заяву-приєднання від 25.10.2021 і є доказом того, що відповідачу надаються послуги. Відповідачем в заяві-приєднання власноручно заповнені всі необхідні поля та вписано ЕІС код, після підписання цієї заяви відповідач є споживачем послуг. Повідомляє, що в системі Gasolina за відповідачем зафіксовано 2 об`єкта з різними ЕІС кодами. За встановлення лічильників та передання значень спожитого газу відповідає «Кременчукгаз». Вказує, що об`єкт за адресою, яка вказана у позовній заяві має ЕІС код та закріплений за відповідачем, з моменту підписання заяви-приєднання позивач постачає природний газ споживачу, а саме відповідачу, за який останній не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що не підписував заяву-приєднання для отримання послуг з позивачем, за спожитий газ заборгованості не має.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Шамшурін Ю.В. зазначив, що відповідач не підписував заяву-приєднання і вона не може бути єдиним доказом надання послуг з постачання природного газу. Також вказує, що позивачем не подано докази, підтверджують, те, що ОСОБА_1 має 2 об`єкта, відсутні документи, які підтверджується постачання природного газу, такі як акт постачання споживачу природного газу. Роздруківка фінансового стану не є доказом, що відповідач отримує послуги з постачання природного газу. Зазначив, що в будинку відповідача є лише один лічильник. Тому вважає, що позивачем не надано належних доказів, які підтверджують законність позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами по справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 08.05.2002, зареєстрованого в реєстрі за № 8241, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купив 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що також підтверджується інформаційною довідкою від 10.08.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником нерухомого майна.

В матеріалах справи наявна Заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 25.10.2021, відповідно до якої ОСОБА_1 25.10.2021 підписав її, зазначив, що адреса об`єкта: Полтавська обл., м. Кременчук, Набережна Лейтенанта Дніпрова, буд. 16, ЕІС код 56ХМ27А05005022R, в заяві зазначене найменування оператора ГРМ, з яким споживач уклав договір розподілу природного газу «Кременчукгаз».

Відповідно до фінансового стану рахунку № 270083124, ЕІС Код 56ХМ27А05005022R, споживач ОСОБА_1 має заборгованість за з жовтня 2020 року по липень 2023 року (включно) у сумі 137461,23 грн.

Судом досліджені долучені до позовної заяви копії вимог про сплату заборгованості за спожитий газ від 10.03.2023 (вих. № 119/4.3-6885-2023/ НОМЕР_2 ) та 12.08.2023 (вих. № 119/4.3-11736-2022/ НОМЕР_2 ), які були направлені ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням.

Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу (п. 2 ч. 1ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`на споживача покладено обов`язок, серед іншого, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом ст.ст.319,322 ЦК Українивласність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, споживачем визначається особа, яка проживає за адресою та фактично користується послугами, які надає постачальник, або є власником майна.

Відповідно ст. 202, 208, 638 ЦК України: правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 714 частиною 1 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, що передбачено ст.901 ч.1 ЦК України.

Відповідно ст.7, 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги": індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Пунктами 1.1-1.3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам" №2500 від 30.09.2015 року визначено, що типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку.

Згідно ст.13 ч.2 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Відповідач акцептував договір, фактично споживаючи природний газ і частково сплативши вартість спожитого газу.

З наданих відповідачем пояснень та доказів вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу оператором ГРМ ПрАТ «Кременчукгаз» та має ЕІС код 56ХМ27А05003703D. Відповідно до акту звіряння фактичного об`єму розподіленого та спожитого природного газу станом на 01.09.2023 від 19.09.2023 за особовим рахунком № НОМЕР_3 , ЕІС код 56ХМ27А05003703D, споживач ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , розбіжностей не виявлено.

Також суд бере до уваги копії квитанцій за оплату послуг за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 за період з 2020 по 2023 рік включно за особовим рахунком, відкритого на ім`я споживача ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.05.2023 скасовано судовий наказ виданий 13.04.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз» заборгованості за спожитий газ за період з жовтня 2020 року по січень 2023 року включно.

Проаналізувавши у сукупності матеріали справи суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду достатніх, допустимих і належних доказів, які беззаперечно свідчать, що саме ОСОБА_1 і ТОВ "Газопостачальна компанія ''Нафтогаз України" укладали договір про постачання природного газу, адже як зазначено та підтверджено відповідачем ним отримуються послуги від ГРМ ПрАТ «Кременчукгаз» за іншим ЕІС кодом та особовим рахунком, по якому відсутня заборгованість за надані послуги, що не заперечувалося та спростовувалося позивачем. Долучені до позову докази не дають можливості встановити, що ТОВ "Газопостачальна компанія ''Нафтогаз України" дійсно постачала та постачає послуги з споживання природного газу відповідачу за вищевказаною адресою в період з жовтня 2020 року по липень 2023 року, адже відповідно до заяви-приєднання, на яку посилається позивач, заява-приєднання підписана 25.10.2021, а борг наявний з жовтня 2020 року, ці розбіжності позбавляють суд можливості встановити дійсний розмір наданого позивачем та спожитого відповідачем об`єму природного газу та його вартість, сама по собі заява-приєднання та довідка про фінансовий стан абонента, подана позивачем, не є беззаперечним доказом постачання природного газу відповідачу ОСОБА_1 за вказаною адресою, оскільки зміст такої довідки залежить безпосередньо від волі позивача. За своєю природою така довідка являє собою лише розрахунок заборгованості, який здійснений позивачем, а тому має односторонній характер і не дає змоги впевнитися в дійсності постачання природного газу та нарахування заборгованості саме ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не доведеними достатніми, допустимими, належними доказами, а тому позов необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.202, 208, 525, 526, 527, 530, 714, 901 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позовної заяви представника позивача Бордуна Андрія Ігоровича, який діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22.12.2023.

Суддя Маханьков О.В.