справа № 622/588/21
провадження № 2-сз/619/15/23
УХВАЛА

26 грудня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Золочівська селищна рада;

відповідач: ОСОБА_2 .

Суть питання, що вирішується ухвалою.

06 липня 2021 року ухвалою Золочівського районного суду Харківської області відкрито провадження у справі № 622/588/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Чернишова Оксана Юріївна, до Золочівської селищної ради Харківської області, про визнання незаконними та скасування рішень.

21 жовтня 2021 року ухвалою Золочівського районного суду Харківської області виділено у самостійне провадження (справа №622/1131/21) позовні вимоги ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 до Золочівської селищної ради, ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , про визнання незаконним та скасування рішення № 3025, скасування записів про реєстрацію права власності, скасування записів про реєстрацію земельних ділянок кадастрові №№:01:002:0463, :01:002:0471.

21 жовтня 2021 року ухвалою Золочівського районного суду Харківської області виділено у самостійне провадження (справа №622/1134/21) позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 до Золочівської селищної ради, ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , про визнання незаконним та скасування рішення №3022, скасування записів про реєстрацію права власності, скасування записів про реєстрацію земельних ділянок кадастрові №№:01:002:0460, :01:002:0468.

21 жовтня 2021 року ухвалою Золочівського районного суду Харківської області виділено у самостійне провадження (справа №622/1136/21) позовні вимоги ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 до Золочівської селищної ради, ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , про визнання незаконним та скасування рішення № 3024, скасування записів про реєстрацію права власності, скасування записів про реєстрацію земельних ділянок кадастрові №№:01:002:0464, :01:002:0466.

23 грудня 2021 року ухвалою Золочівського районного суду Харківської області позовну заяву ОСОБА_1 до Золочівської селищної ради, ОСОБА_2 , про скасування запису про реєстрацію права власності, скасування запису про реєстрацію земельної ділянки кадастровий №:01:002:0470, за заявою представника позивачів адвоката Чернишової О.Ю. залишено без розгляду.

14 грудня 2023 року представник позивача адвокат Чернишова О.Ю. звернулася до суду з заявою про повернення судового збору сплаченого при поданні позовної заяви в сумі 908,00 грн за квитанцією № 0.0..

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Позов ОСОБА_1 до Золочівської селищної ради, ОСОБА_2 , про скасування запису про реєстрацію права власності, скасування запису про реєстрацію земельної ділянки кадастровий №:01:002:0470 ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року залишено без розгляду за заявою представника позивача адвоката Чернишової О.Ю.

Так як заяву позивача залишено без розгляду за заявою його представника, то відповідно до п. 4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» відсутні правові підстави для повернення сплаченого судового збору.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Частиною першою статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку відсутня така ухвала як ухвала про відмову в поверненні судового збору.

Отже, вказана ухвала суду першої інстанції не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Тобто, оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду по суті спору.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац 5 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Також Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 13.06.2018 (справа № 522/14750/16-ц провадження № 14-205цс18) звернула увагу на те, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Згідно з практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та має бути досягнута пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоб суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду стосовно суті спору, є розумним обмеженням, що має на меті запобігти зловживанням процесуальними правами, які призводять до невиправданих зволікань під час розгляду справи, та забезпечити такий розгляд впродовж розумного строку.

Обмеження права на апеляційне оскарження ухвал окремо від рішення щодо суті спору є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати безперспективність такого оскарження.

Учасник справи не позбавляється права доступу до суду, оскільки має можливість оскаржити ухвалене у справі судове рішення щодо суті спору, виклавши в апеляційній скарзі на нього аргументи про порушення правил предметної юрисдикції при постановленні ухвали про відкриття провадження у справі.

Таким чином, передбачені процесуальним законом обмеження права на окреме апеляційне оскарження не нівелюють для учасника судового процесу можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права.

Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду зробила в ухвалі від 17 жовтня 2018 року у справі № 750/14127/17 (провадження № 14-374 цс 18).

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Частинної 2 статті 261 ЦПК України передбачено, що ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 133, 258-261, 353 ч. 2 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Чернишової О.Ю. про повернення судового збору.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2023 року.

Суддя Є. А. Болибок