Справа № 452/4208/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

30 жовтня 2023 року м. Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

13 жовтня 2023 року згідно штампу на поштовому конверті ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про зменшення розміру аліментів на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 01 вересня 2023 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області у справі №452/3368/23 видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 14 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач зазначив, що його колишня дружина отримує близько 30 000 гривень грошового забезпечення щомісячно, разом із тим, він є інвалідом 3-ї групи та має на утриманні непрацездатну матір, яка є особою похилого віку та потребує постійного лікування, відтак не має можливості сплачувати аліменти в розмірі частки від свого заробітку (доходу). За таких обставин просить суд зменшити розмір аліментів та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно або призначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме 5000 грн..

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175-177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить і позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вже на стадії пред`явлення позову позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при пред`явленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Так, позивачем, в порушення ч.5 ст.177 ЦПК України, до матеріалів справи не додано доказів, що підтверджують вказані в позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є зменшення розміру аліментів, визначених згідно судового наказу, виданого 01 вересня 2023 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області у справі №452/3368/23. Однак вказане рішення суду, як доказ, що підтверджує вказані в позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в додатках до позовної заяви не значиться та не додано до неї. Також до позову не додані докази на підтвердження здійснення примусового стягнення відповідним органом виконавчої служби за вищенаведеним судовим наказом.

До того ж, позивачем не зазначено жодних анкетних даних неповнолітньої дитини, на утримання якої стягуються аліменти та не додано копії свідоцтва про народження дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

За положеннями ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може змінюватись за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З наведеного вбачається, що зміна способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, є беззаперечним правом одержувача аліментів, а у разі, якщо така зміна призводить до збільшення або зменшення розміру аліментів в абсолютних цифрах, позивач повинен обґрунтувати зміну обставин, які враховувалися судом при визначенні способу стягнення та розміру аліментів.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить зменшити розмір аліментів, разом з тим, одночасно просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений згідно наказу, виданого 01 вересня 2023 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області, визначивши обов`язок відповідача по сплаті аліментів або у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. 00 коп., або у розмірі 1/8 частини його заробітку, що є неприпустимим, оскільки в повноваження судді не входить самостійне визначення способу стягнення аліментів.

При цьому, у позовній заяві відсутнє обґрунтування заявленого зменшення стягнення з нього розміру аліментів, оскільки позивачем на підтвердження його скрутного матеріального становища взагалі не подано офіційних відомостей про отримувані ним доходи, зокрема, заробітну плату, пенсію, тощо.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

До того ж, у разі неможливості надання доказів на виконання вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивач повинен зазначити перелік доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

В роз`ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ. Малозначними справами є справи, зокрема, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Частиною першою статті 279 ЦПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

З урахуванням наведеного, розгляд даної справи може здійснюватись за правилами спрощеного позовного провадження. Особливостями такого розгляду є розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Таким чином, неподання позивачем всіх вищезазначених доказів разом з пред`явленням позовної заяви, в подальшому, на переконання суду, може перешкодити всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи через те, що справа повинна розглядатись в порядку спрощеного провадження.

Разом з тим, відповідно до вимог пп.3-5 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в

реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, уточнити та конкретизувати зміст заявлених вимог, визначившись із правовою природою спірних правовідносин згідно з положеннями СК України, зазначити обставини, якими позивач обґрунтовує їх, надати докази, що підтверджують вказані в позовній заяві обставини, а також надати копію судового наказу та відомості, які підтверджують примусове стягнення аліментів, а також зазначити анкетні дані дитини, на утримання якої здійснюється таке стягнення, та підтвердити належними доказами отримуваний позивачем дохід.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків в межах 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Кущ