Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2023 Справа №607/7296/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого В.М. Братасюка

за участі секретаря М.О.Мокрій

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої неефективністю органу досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування.

На обґрунтування вимог позивач вказує, що став жертвою злочину у формі невиплати йому заробітної плати. У 2014 році звернувся із повідомленням про злочин за ст. 175 КК України. 20 жовтня 2014 року відомості про злочин були внесені в ЄРДР за №0000059, правова кваліфікація за ч.1 ст.175 ККУ (невиплата заробітної плати).

До даного часу не завершено досудове розслідування, заробітню плату не повернуто. Дане кримінальне провадження неодноразово закривалось, однак незаконні постанови скасовувались. За увесь період слідства навіть не було проведено судово- бухгалтерської (економічної) експертизи на предмет встановлення завданих мені збитків. При цьому над ним просто морально-психологічно знущались. Зокрема, згідно листа з Тернопільської обласної прокуратури від 17.03.21 №04/2/2-210-15, нібито матеріали кримінального провадження №0000059 скеровано до Тернопільського НДЕКЦ для проведення судово-бухгалтерської експертизи. На доказ цього надає копії ухвал слідчих суддів у кримінальному провадженні №0000059, правова кваліфікація за ч.1 ст.175 ККУ (невиплата заробітної плати).

Жодним чином не довіряючи злочинно-корупційним елементам в прокуратурі та поліції, він звернувся до директора Тернопільського науково - дослідного експертно- криміналістичного Центру МВС України Шрамко Олександра Михайловича з проханням проінформувати, як особу, що потерпіла від злочину, чи проведена судово-бухгалтерська експертиза у кримінальному провадженні №0000059, дата внесення в ЄРДР 20.10.2014 по факту невиплати заробітної плати, якщо так, то вказати точну дату складення Висновку експерта, вказати реквізити даного Висновку (номер та дату). У відповідь отримав листа директора Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України Шрамко Олександра Михайловича від 27.09.2021 року №19/120/6/3-10501/К-10, з якого вбачається, що судова економічна експертиза за матеріалами кримінального провадження №0000059 в Тернопільському НДЕКЦ МВС не проводилась.

З огляду на вказане вважає, що має місце неефективність досудового розслідування кримінального провадження, довготривала бездіяльність досудового слідства у поєднанні із невиконанням слідчим вказівок процесуального прокурора, чим йому спричинено матеріальну та моральну шкоду. Матеріальну шкоду оцінює у 2 000 000 грн., це втрачена заробітна плата, а також індексація за всі роки. Завдану йому моральну шкоду шкоду оцінює в розмірі 420000грн. Впродовж тривалого часу він вимушений витрачати свій час на поїздки в Тернопіль, звертатись зі скаргами, відриватись від свого звичного способу життя, що створювало йому великі незручності. Збитки, завдані йому внаслідок таких дій не відшкодовані. Над ним просто морально-психологічно знущались, а він є пенсіонером, особою старшого віку, внаслідок чого зазнав глибокого розчарування в діючій системі органів влади. Вважає, що незалежно від результатів розслідування Держава повинна відповісти перед ним за вкрай неефективне досудове розслідування кримінального провадження №0000059 від 20.10.2014року. При визначенні розміру моральної шкоди ним була використана методика професора ОСОБА_2 , котра не заборонена до використання в Україні.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, зіславшись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Представник ГУНП в Тернопільській області позовних вимог не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, заперечив відносно задоволення позову з підстав зазначених у відзиві.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення частково, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000059 від 20 жовтня 2014 року. Відомості про злочин були внесені в ЄРДР, правова кваліфікація за ч.1 ст.175 КК України (невиплата заробітної плати).

Дане кримінальне провадження неодноразово закривалось.

Ухвалами слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 20.01.2015року, 24.04.2015року, скасовано постанови про закриття кримінального провадження №0000059 від 20 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.175 КК України.

Ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 20.01.2015року, надано старшому слідчому СВ Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області Урбану О.М., або за його доручення іншим працівникам Національної поліції України, тимчасовий доступ до інформації про те:

-чи виготовлялася іменна банківська карточка у відділеннях «УКРСОЦБАНКУ» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 (номер картки НОМЕР_1 ) в період з 2012 року по даний час?;

-чи відкриті рахунки на ім`я ОСОБА_1 , якщо так то прошу надати інформацію про те, чи поступали будь які кошти на його рахунок?;

-якщо поступали, то звідки та яка саме сума?;

-виписку з рухом коштів по рахунку ОСОБА_1 ;

-хто звертався із заявою про відкриття рахунку на ім`я ОСОБА_1 .?;

-чи є на рахунку ОСОБА_1 на даний час будь-які кошти?

-чи відмовлявся ОСОБА_1 від іменної банківської карточки і Чортківському відділенні АТ «УКРСОЦБАНК», на яку мали нараховувати йому заробітню плату?

Надано доступ до генеральної угоди №770/12.2-03/093 від 30.12.2011 року, укладеної між АТ «УКРСОЦБАНК» та ТОВ «Чортківський цукровий завод» про надання послуг по нарахуванню коштів на банківські рахунки та інших документів, які свідчать про нарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 01.02.2019року, зобов`язано посадових осіб Чортківської місцевої прокуратури, яким доручено здійснювати процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000059 від 20.10.2014 року виконати обов`язки покладені нормами кримінального процесуального кодексу. Керівникам органу досудового розслідування - начальнику Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області Мельника А.І., начальнику СВ зазначеного органу поліції Василику В.М., слідчому та групі слідчих, яким доручено здійснювати розслідування у кримінальному провадженні, вжити заходів та прийняти процесуальні рішення за результатами розгляду всіх клопотань, поданих ОСОБА_1 офіційно, та видати потерпілому відповідні постанови, прийняті за результатами розгляду клопотань: 1) До Чортківської місцевої прокуратури безпосередньо на ім`я ОСОБА_3 ; клопотання № 1-5 від 06.09.2018 р.; клопотання № 1-2 від 20.09.2018р.; клопотання №1 від 19.11.2018 року; через прокуратуру Тернопільської області на ім`я керівника Чортківської місцевої прокуратури; клопотання від 27.11.2018 року № 1994; до Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області безпосередньо на ім`я керівника органу досудового розслідування ОСОБА_4 : 1) клопотання № 1-2 від 26.09.2018 року № К-272, № К-273, 2) клопотання № 1-2 від 03.10.2018 року № К-282, № К-283; 3) клопотання № 1 від 04.10.2018 року № К-286; клопотання від 05.10.2018 р. № К-287, № К-288. Зобов`язано керівника Чортківської місцевої прокуратури Турецького П.С. вжити заходів щодо розгляду скарги потерпілого від 19.11.2018 року, поданої на ім`я керівника Чортківської місцевої прокуратури; скарг потерпілого, поданих ОСОБА_1 через прокуратуру Тернопільської області 10.09.2018 року, 20.11.2018 року № 1946, скерованих на розгляд керівника Чортківської місцевої прокуратури, та про прийняте рішення повідомити потерпілого.

Ухвалами слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 04.02.2015року, 20.05.2020року, 11.12.2020року надано тимчасовий доступ до документів про виплату заробітної плати працівникам Чортківського цукрового заводу з 1985р. по 2013 р., які знаходяться у Чортківському районному комунальному підприємстві Трудовий архів, за адресою м. Чортків, вул. Кн. В. Великого, 14А.

Як зазначає позивач, за увесь період слідства навіть не було проведено судово- бухгалтерської (економічної) експертизи на предмет встановлення завданих йому збитків. При цьому над ним просто морально-психологічно знущались.

Як вбачається із листа з Тернопільської обласної прокуратури від 17.03.21 №04/2/2-210-15, матеріали кримінального провадження №0000059 скеровано до Тернопільського НДЕКЦ для проведення судово-бухгалтерської експертизи.

Позивач звернувся до директора Тернопільського науково - дослідного експертно- криміналістичного Центру МВС України Шрамко Олександра Михайловича з проханням проінформувати, як особу, що потерпіла від злочину, чи проведена судово-бухгалтерська експертиза у кримінальному провадженні №0000059, дата внесення в ЄРДР 20.10.2014 по факту невиплати заробітної плати, якщо так, то вказати точну дату складення Висновку експерта, вказати реквізити даного Висновку (номер та дату).

У відповідь отримав листа директора Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України Шрамко Олександра Михайловича від 27.09.2021 року №19/120/6/3-10501/К-10, з якого вбачається, що судова економічна експертиза за матеріалами кримінального провадження №0000059 в Тернопільському НДЕКЦ МВС не проводилась.

Оглянувши матеріали кримінально провадження №0000059, судом встановлено, що постановою про призначення судово-економічної експертизи від 05.03.2021року, призначено у кримінальному провадженні судово-економічну експертизу, проведення яко доручено експертам Тернопільського відділення Київського НДІСЕ, що є іншою установою ніж Тернопільський НДЕКЦ МВС України, і про яку позивача прокурором не проінформовано.

Як вбачається із листа Тернопільського відділення КНДІСЕ про направлення клопотання і повернення матеріалів к/п від 11.03.2021 №22/10-14/261-21 з приводу організації проведення судово-економічної експертизи ТВ КНДІСЕ відзначає наступне : Представлені в матеріалах кримінального провадження копії документів по нарахуванню заробітної плати ОСОБА_1 за 1989 - 2013 роки надзвичайно низької якості, не у всіх випадках є можливість розібрати написане. Для дачі відповіді на поставлене питання постанови від 05.03.2021 року даному провадженні необхідно провести повний аудит нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за вказаний період (у представленних документах така перевірка, ревізія - відсутні). У відповідності з вимогами Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 із змінами проведення ревізійних дій (визначення експертами-економістами будь-яких економічних показників без попереднього проведення перевірок), не належить до завдань економічної експертизи. Крім того, для проведення як аудиту, так і в подальшому економічної експертизи, крім документів по нарахуванню заробітної плати, необхідно досліджувати накази, штатні розписи, розпорядження, інші документи, які відносяться до нарахування заробітної плати за весь період. Виходячи з вищенаведеного, у ТВ КНДІСЕ на даний час немає можливості виконати постанову про призначення судово-економічної експертизи від 05.03.2021 року та дати відповідь на поставлене питання. А тому постанова та представлені для дослідження матеріали кримінального провадження №0000059 повертаються без виконання.

Відповідно до листа Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, розглянувши звернення №8073/116/06 від 02.06.2021 щодо перевірки нарахування заробітної плати працівнику «Чортківського цукрового заводу за 2003-2013 роки зазначено наступне. Відповідно до Порядку взаємодії між органами державної контрольно ревізійної служби та органами прокуратури, внутрішніх справ і Служби безпеки України, затвердженого наказом Головного КРУ України, МВС, СБУ, Генеральної прокуратури України від 19.10.2006 №346/1025/685/53 (далі Порядок), працівники органів державного фінансово контролю за зверненнями правоохоронних органів можуть брати участь у перевірках, як спеціалісти. Вказаний порядок розроблений з урахуванням положень Кримінально процесуального кодексу України, законів України «Про державну контрольнно-ревізійну службу в Україні», «Про прокуратуру», «Про міліцію», «Про Службу безпеки України» і т.і., які були чинні на момент прийняття Порядку та є підставами для звернення правоохоронних органів до органів державне фінансового контролю стосовно виділення працівників в якості спеціалістів. Станом на даний час, окремі нормативні документи втратили чинність, деякі внесено значні зміни, при цьому Порядок чинний. Враховуючи, і Порядок є лише підзаконним нормативно-правовим актом, то відповідно він : може суперечити нормам вищої юридичної сили закону. Так, нормами Кримінально-процесуального кодексу України в 13.04.2012 №4651-VI (із змінами), зокрема частиною першою статті передбачено, що спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками і може надавати консультації під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок. Враховуючи вищевказане, всупереч п.3.2 Порядку звернення від 02.06.2021 №8073/116/06 не містить обґрунтування необхідності залучення спеціаліста; дати, з якої необхідно буде залучити спеціаліста до проведення перевірки (надання консультації), та на який термін; повну назву об`єкта контролю, його місцезнаходження, дані про організаційно-правову форму; питання, на які спеціалістові необхідно буде надати відповідь. Керуючись п.2.5 Порядку повідомляємо про необхідність уточнення звернення та у зв`язку із залученням працівників до планових контрольних заходів та інших перевірок, запропоновано попередньо узгодити дату виділення спеціаліста.

Вподальшому Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області повідомило, що що згідно на виконання звернення Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 23.09.2021№14301/116/06 головному державному фінансовому інспектору відділу взаємодії з правоохоронними органами Завитій Т.Я. з 27.09.2021 доручено прийняти участь, в якості спеціаліста, у наданні консультації під час досудового розслідування кримінального провадження №0000059 від 20.10.2014 та надати відповідь на питання: «Правильність нарахування гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , заробітної плати, як працівнику ТОВ «Чортківський цукровий завод», за період з 11.11.1985 по 31.05.2013». Для дослідження даного питання надано матеріали вказаного кримінального провадження в трьох томах, до яких долучено лише особові рахунки по нарахуванню заробітної плати ОСОБА_1 за 1988-2000 роки та 2012 рік, розрахунково-платіжні відомості за період з січня 2005 року по липень 2011 року, розрахункові листки нарахування заробітної плати з серпня по грудень 2011 року та з січня по травень 2013 року. Однак, інші бухгалтерські документи, необхідні для надання відповіді на поставлене питання (накази про зарахування на посаду, переміщення з посади на посаду, табелів обліку використання робочого часу, графіків роботи, робочих нарядів і завдань, документів і відомостей щодо норм праці, накази про відпустки, листки тимчасової непрацездатності тощо) до наданих матеріалів кримінального провадження не долучені і спеціалісту для надання консультації не надано. Враховуючи вищевикладене надати відповідь на поставлені в зверненні правоохоронного органу питання не представляється можливим.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що має місце порушення законності з боку органу досудового розслідування в особі ГУНП в Тернопільській області у формі неефективності досудового розслідування кримінального провадження, довготривалої бездіяльності досудового слідства у поєднанні із невиконанням слідчим вказівок процесуального прокурора, чим йому спричинено матеріальну шкоду у розмірі 2000000грн., крім того йому завдана і моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 420000грн., з розрахунків представлених у позові.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено ст.56 Конституції України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Таким чином, спірні правовідносини регулюються ст.1174 ЦК України, що передбачає відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-440цс16 від 25 травня 2016 року.

17.04.2019 року Верховним судом у справі № 607/14606/17 винесено постанову, відповідно до якої зазначено, що:

«Питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Стверджуючи про необхідність попереднього судового рішення, яким має бути встановлено протиправність відповідних дій, рішень чи бездіяльності державного органу при здійснені кримінального провадження, як підстави для відшкодування шкоди, скаржник не врахував, що спірні деліктні правовідносини виникли у зв`язку із завданням моральної шкоди внаслідок бездіяльності слідчого органу досудового розслідування, тобто через дії, які не опосередковуються регулюванням КПК України.

Схожий по суті правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Прийняття слідчим суддею ухвал від 06 квітня 2016 року та від 29 червня 2017 року, якими матеріали кримінального провадження направлено для продовження розслідування та зобов`язано слідчого вчинити окремі процесуальні дії, є достатньою підставою для застосування до спірних правовідносин норм, які покладають на органи державної влади - органи досудового розслідування та ДКС України відповідальність за деліктні правопорушення.»

В подальшому 31.07.2019 року Верховним судом у справі №522/23048/16-п винесено постанову, за результатами розгляду справи зроблено висновки, згідно якими скасування слідчим суддею рішення слідчого про закриття кримінального провадження не є свідченням незаконності дій слідчого, та підставою для відшкодування моральної шкоди.

Таким чином Суд відзначає про відсутність єдності судової практики Верховного Суду, котрий в складі різних палат зробив кардинально протилежні за змістом правові висновки в подібних правовідносинах.

Поряд з тим Суд наголошує, що процесуальним законом передбачено виключно врахування висновків, а не їх пряме застосування, крім того висновки Верховного Суду України повинні враховуватися судами так само, як і висновки Верховного Суду, оскільки, якщо суд у своєму рішенні застосує норму іншим чином ніж передбачено висновком ВСУ і справа дійде до суду касаційної інстанції, то Верховний Суд, виходячи з положення підпункту 7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в разі, якщо вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах ВСУ, зобов`язаний буде передати справу на розгляд Великої палати Верховного Суду, або, в іншому випадку, - скасувати дане рішення, як таке, в якому неправильно застосовано норму матеріального або процесуального права. Аналогічний порядок дій передбачено і стосовно висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду (ст. 403 ЦПК України).

Позивач при розгляді даної справи просить керуватися нормою ч.6 ст.1176 ЦК України.

Частиною шостою статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, зокрема ст.2, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на зазначене можна прийти до висновку, що право на відшкодування шкоди виникає виключно за наявності вищевказаних підстав в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що йому завдано матеріальних збитків на суму 2000000грн., яка складається із втрачеї заробітної плати та іднесації за всі роки.

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. (ч.1 ст.22 ЦК України). Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України

Згідно ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків на суму 2000000грн. слід відмовити, так як підстави для відшкодування шкоди в порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відсутні, а в розумінні ст.22 ЦК України, заподіна ОСОБА_1 шкода, не є матеріальними збитками що підлягають відшкодуванню в порядку цивільного судочинства саме з Державної казначейської служби України, в результаті бездіяльності органу, що здійснює досудове розслідування - Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає: а) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; б) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; в) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; г) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК).

З наведених положень можна зробити висновок, що моральна шкода - це фізичні або душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю (ч. 1 ст. 1167 ЦК), якими порушуються її особисті немайнові права або які посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Крім цього, відповідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Згідно роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Проте в будь-якому випадку при встановленні факту моральної шкоди потрібно керуватись критеріями загальнолюдських цінностей, на чому неодноразово наголошував у власних рішеннях ЄСПЛ.

Зокрема в п. 74 рішення «Ігнаткіна проти України» від 21.05.2015 року (заява 70758/12 ) констатуючи порушення права заявника на справедливий суду, ЄСПЛ наголошує, про необхідність недопущення національними органами невиправланих затримок тривалості провадження - «розумність» тривалості провадження має оцінюватися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складніст справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, та також важливість предмета спору для заявника (див. серед інших джерел рішення у справі «Фріленлер проти Франції», заява №30979/96 п.43).

Аналогічний постулат ЄСПЛ наводив в п. 95 рішення у справі «Таран проти України від 17.10.2013 року (заява 31989/06), окремо наголосивши, що

«97. Розглянувши всі надані йому матеріали справи, Суд вважає, що Уряд не навів жодного факту чи аргументу, здатного переконати його, що така тривалість провадження за обставин цієї справи була обґрунтованою. Зважаючи на власну судову практику з цього питання, Суд вважає, що в цій справі тривалість провадження була надмірною і не відповідала вимозі «розумного строку».

98. Отже, було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.»

(!) Для суду є цілком очевидним, що має місце бездіяльність дізнавача СД Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області у кримінальному провадженні №0000059 від 20 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.175 КК України.судово-економічна експертиза поведена не була. При цьому жодного виправдання ігнорування зі сторони органу досудового розслідування щодо законних вимог позивача, як заявника в кримінальному провадженні, що підтверджено ухвалами слідчих суддів про задоволення неодноразових скарг ОСОБА_1 , відповідачем ГУНП в Тернопільській області не наведено.

Також Суд не сприймає аргументи строни відповідача, що сам факт скасування судом постанов органу досудового розлсдування є достаньою сатисфакцією для позивача.

Несприйняття даного аргументу відповідача Суд обгурнтовує тим, що ефективного захисту прав позивача, як заявника в кримінальному провадженні, не відбулося, адже орган досудового розслідування фактично «імітує» розслідування поза межами розумного строку незважаючи на неодноразове скасування судом завідомо необгрунтованих постанов слідчого, статус потерпілого заявнику не надано, судово-економічна експертиза поведена не була, а призначена була лише в 2021 році (аж через сім років з дати внесення відомостей до ЄРДР), жодних ефективних дій з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, органом досудового розлідування не вчинено.

З огляду на навелене Суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для відшкодування завданої позивачу такими діями моральної шкоди.

Оцінюючи розмір компенсації завданої позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди суд враховує характер завданої шкоди, глибину духовних страждань позивача, тривалість завдання такої шкоди, докази в обґрунтування посилань позивача на ті наслідки, що виникли після завданої шкоди, а також вимоги розумності та справедливості, тому визначає що в якості компенсації за спричинену моральну шкоду підлягає до стягнення 10000 грн.

З врахуванням вищенаведеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача ОСОБА_1 10000грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Наданий позивачем розрахунок розміру моральної шкоди суд відхиляє з огляду на те, що інформація з реєстру методик проведення судових експертиз, розміщеного на сайті Міністерства юстиції України, яка є загальновідомою та доступною для кожного громадянина, наголошує, що за прийнятим рішенням з 29 січня 2016 року застосування методики встановлення заподіяння моральної шкоди та методу оцінки розміру компенсації спричинених страждань розробника професора ОСОБА_2 , реєстраційний код 14.1.04, на території України припинено.

Щодо судових витрат, то суд не здійснює їх розподіл, оскільки в силу вимог п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання даного позову не справляється судовий збір.

На підставі наведеного вище, керуючись ст.4, 12, 13, 81, 133, 137, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) грн. на відшкодування завданої моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на якому обліковуються кошти Державного бюджету України .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складання повного тексту. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне Управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Валова, буд. 11, м. Тернопіль, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108720.

Відповідач: Державна казначейська служба України, місцезнаходження: вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37567646.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк