ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.,

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області,

розглянув у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2023 року, ухваленого суддею Фаліним І.Ю. у м.Слов`янськ Донецької області, повний текст судового рішення складено 27 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м Донецьк помер його батько ОСОБА_1 .

За життя до моменту смерті батько позивача перебував на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії.

Після смерті батька позивача відкрилася спадщина, яка складається в тому числі у виді недоотриманої пенсії.

26 серпня 2021 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області було видано свідоцтво про право на спадщину у виді недоотриманої пенсії, сума якої складає 173 771,00грн., яка була визначе на напідставі довідки наданої відповідачем з урахуванням ст.46 Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазаначив, що щомісячна пенсія батька складала близько 7000,00 грн. на місяць, а тому відповідачем незаконно були надані приватному нотаріусу невірні суми, які увійшли до складу спадщини. Вказав, що сума недоотриманої пенсії в розмірі 173 771,00 грн. розрахована за період з 04.06.2018 по 31.10.2020.

Сума недоотриманої пенсії батька за період з серпня 2014 року по 04.06.2018 до складу спадщини не увійшла.

Загальна сума недоотриманої пенсії за життя батька позивача з моменту припинення, а саме з серпня 2014 року складає 259 063,54 грн.

Таким чином, сума недоотриманої пенсії складає 85 892,54грн. (259063,54грн. -173171,00грн.).

У зв`язку з чим, просив суд стягнути з відповідача на ОСОБА_1 грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 у виді недоотриманої пенсії в розмірі 85 892,54 грн. та судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування задоволені частково.

Стягнуто з Голового управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 85 292 (вісімдесят п`ять тисяч двісті дев`яносто дві) гривень 54 копійок, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області, будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права на підставі одностороннього та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати, та відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що пенсія батьку позивача ОСОБА_1 у період з 01.04.2016 по 31.09.2018 не нараховувалась. Вказує, що позивач направив заяву до органів Пенсійного фонду щодо виплати недоотриманої пенсії батька 18.10.2021 і йому було нараховано недоотриману пенсію батька за три роки з дати звернення та яка склала 150 830,15 грн. та яка обліковується в Пенсійному фонді і виплачується відповідно до Постанови №1165. Вказує, що позивачеві виплачено 532,18 грн., залишок заборгованості складає 150 297,97 грн. Наголошує на тому, що зазначені суми пенсії за минулий період ОСОБА_1 , 1937 р.н обліковані Головним управлінням та будуть виплачуватись позивачеві в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Також відповідач зазначає, що суд першої інстанції з невідомих джерел встановив суму заборгованості, яке не підтверджено жодними доказами. Скаржник вважає, що суд виніс необ`єктивне судове рішення, яке не ґрунтується на доказовій базі, а лише на вільній думці позивача та вказує, що розрахунки пенсії не входять до компетенції ані позивача, ані суду.

На думку відповідача суд першої інстанції своїм рішенням визнав факт заборгованості, походження якої не встановлено в судовому процесі, при цьому здійснив втручання в дискреційні повноваження Пенсійного фонду та порушив норми матеріального права.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Баженовою Л.В. від 26.08.2021 та зареєстрованого в реєстрі за №2066 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві ОСОБА_1 , 1937 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадщина на яку видане свідоцтво складається з пенсії у сумі 173 771,00 гривень, що належала ОСОБА_1 і залишилася недоотриманою в зв`язку з його смертю, згідно довідки №0500-1520-8/24118 виданої відділом обслуговування громадян №17 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 24.06.2021.

Згідно наведеної вище довідки, на підставі якою позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом також міститяться відомості про те, що недоотримана пенсія ОСОБА_1 у сумі 173 771,00 гривень розрахована відповідно до ч.1 ст.46 Закону України«Про загальнообов`язковедержавне пенсійнестрахування» та становить саме за період з 04.06.2018 по 31.10.2020 включно.

Згідно спадкової справи наданої на підставі ухвали суду від 23.10.2021 приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Баженовою Л.В. слідує, що після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідною заявою про прийняття спадщини звернувся його син ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інші спадкоємці відсутні.

26 серпня 2021 року приватним нотаріусом Краматорського районногонотаріального округу Донецької області Баженовою Л.В. видане свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за №2066. Спадщина на яку видане свідоцтво складається з пенсії у сумі 173 771,00 гривень, що належала ОСОБА_1 і залишилася недоотриманою в зв`язку з його смертю, згідно довідки №0500-1520-8/24118 виданої відділом обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 24.06.2021.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до відзиву на позов, який надійшов до суду 07.12.2021 було долучено витяг з ІКІС ПФУ згідно якого сума недоотриманої пенсії ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.03.2016 по 31.10.2020 складає 259 062,54 грн.

Разом з тим, з наданого 11.01.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області витягу з ІКІС ПФУ слідує, що сума недоотриманої пенсії ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.10.2018 по 31.10.2020 вже складає 150 830,15 грн. В графі «до виплати» за період з 01.04.2016 по 30.09.2018 суми не зазанчені, проставлені «0,00».

Ухвалою суду від 18.11.2021 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати на адресу суду відомості про розмір нарахованої пенсії померлому ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з серпня 2014 по 04.06.2018.

Судом неодноразово продовжено строк виконання ухвали суду від 18.11.2021 про надання відомостей про розмір нарахованої пенсії померлому ОСОБА_1 за період з серпня 2014 по 04.06.2018, однак вказана ухвала суду викона відповідачем так і не була.

Як зазначається позивачем за змістом позовної заяви та не оспорюється відповідачем, спадкодавець ОСОБА_1 був пенсіонером та перебував на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, та з 01 серпня 2014 року йому було припинено нарахування та виплата пенсії, з невідомих суду причин, оскільки сторонами відповідні докази не надані.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 85 292,54 гривень, нарахованої його батькові ОСОБА_1 у період з 01.08.2014 по 03.06.2018 і не виплаченої йому за життя.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами сторони відповідача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом першої інстанції встановлено, що спадковою масою є недоотримана пенсія, що залишилася після смерті батька позивача ОСОБА_1 , загальний розмір, якої складає 259 063,54 грн. (це за період з 01.03.2016 по 31.10.2020) та з урахуванням суми 173 171,00 грн. - недоотриманої пенсії на яку видане свідоцтво про право на спадщину за законом, недоотримана пенсія складає 85 892,54 грн., що є різницею між загальною сумою недоотриманої пенсії та сумою недоотриманої пенсії на яку позивачеві видане свідоцтво про право на спадщину за законом.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч.3 ст.52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ж ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Крім цього, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Водночас ст.1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах « ОСОБА_5 дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копеський проти Словаччини»).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, висновок суду першої інстанції про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцю у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, тому позивач має право на недоотримано при житті батька пенсію за період з 01.08.2014 по 03.06.2018, розмір якої становить 85 292,54 гривень, що є підставою для часткового задоволення позову, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог законодавства та власного тлумачення норм матеріального права. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайоннго суду Донецької області від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: