Справа № 185/6462/23
Провадження № 2/185/2407/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Шаповалової І.С.,

за участю секретаря судового засідання Величко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

09.05.2023 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 65600,00 грн. та судові витрати. Мотивував тим, що 28.07.2021 між ТОВ « Авентус Україна» та відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 4535452, а 03.05.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 03-05/2022, за яким позивачу перейшли права вимоги заборгованості за даним договором. Відповідач обов`язки за кредитним договором не виконав. Заборгованість складається з 20000,00 грн основного боргу, 45600,00 грн - відсотків, а всього - 65600,00 грн. Крім того, позивач нарахував: інфляційні втрати у розмірі 19811,20 грн, три відсотки річних у сумі 2744,42 грн.

16.05.2023 ухвалою суду залишено позов без руху, надано строк на усунення недоліків, зобов`язано, зокрема, надати оригінал електронного кредитного договору, підписаного сторонами, та надання реєстру прав вимоги за договором факторингу.

30.05.2023 представник позивача надіслав заяву на усунення недоліків, в якій виклав свою правову позицію щодо паперової копії зазначеного договору, надіслав електронну копію електронного договору на DVD-диску, засвідчену власним цифровим підписом. Зазначив, що примірник договору має тільки відповідач.

31.05.2023 ухвалою суду продовжено строк усунення недоліків для надання позивачем суду оригіналу кредитного договору.

14.06.2023 представник позивача надіслав ідентичну паперову роздруківку кредитного договору, яка додана до позовної заяви, що не є копією електронного доказу.

19.06.2023 відкрито спрощене провадження.

06.11.2023 за клопотанням представника позивача витребувано у АТ «ПУМБ» та ТОВ «Фінансова компанія Контрактовий Дім» інформацію щодо імені, ідентифікаційних даних володільця/користувача платіжної картки № НОМЕР_1 ; прибуткової операції - зарахування 28.07.2021 на заначену платіжну картку 20.000,00 грн від Товариства з обмеженою відповідальністю Авентус Україна (), призначення платежу за вказаною трансакцією; видаткових операцій з картки НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Авентус Україна (), проведені після 28.07.2021.

22.11.2023 АТ «ПУМБ» надало відповідь, відповідно до якої 28.07.2021 на картку № НОМЕР_2 , яка відкрита на ім`я відповідача, здійснено переказ коштів у розмірі 20.000,00грн, відправник ТОВ «ФК «Контрактовий Дім». Видаткових операцій з цієї картки на користь ТОВ «Авентус Україна» не здійснювалося.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, просив відмовити у задоволенні позову за недоведеністю, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить такого.

Позивач мотивує позов тим, що 28.07.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 4535452. Відповідач обов`язки за кредитним договором не виконав.

03.05.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 03-05/2022, за яким позивачу перейшли права вимоги заборгованості за даним договором. Заборгованість становить 88155,62 грн, з яких: 20000,00 грн - кредит, 45600,00 грн - проценти, 12557,16 грн - інфляційні втрати, 1763,01 грн - сума 3% річних.

Матеріали справи не містять оригіналу та/або належним чином засвідченої копії кредитного договору №4535452, укладеного між ТОВ Авентус Україна та ОСОБА_1 .

Суд на стадії відкриття провадження вжив максимальних заходів задля дослідження оригіналу кредитного договору.

Матеріали справи містять належним чином засвідчений договір факторингу №03-05/2022 від 03.05.2022, укладений між ТОВ ФК Фінтраст та ТОВ Авентус Україна, який укладений у паперовій формі.

Відповідно до термінів, визначених у договорі факторингу від 03.05.2022 №03-05/2022, що доданий до матеріалів позову, передбачено, що:

Документація - оригінали документів, що стосуються Заборгованості окремих Боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог Клієнта до Боржників по Заборгованостям, а також є необхідними для пред`явлення вимоги до Боржника щодо погашення Заборгованості, а саме: кредитні договори в електронному вигляді; анкети-заяви на отримання кредиту; заяви Боржників на готівковий переказ на вказані Боржником реквізити; платіжне доручення або інше документальне підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний Боржником; детальні розрахунки заборгованості (простроченої заборгованості та всіх інших платежів) по Кредитному договору по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування за період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги.

Згідно із п. 4.1 договору факторингу від 03.05.2022 №03-05/2022, що доданий до матеріалів позову, клієнт зобов`язується надати Документацію по Боржниках, зазначених у Реєстрі Права Вимоги протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання Акту прийому-передачі Реєстру Права Вимоги, але в будь-якому разі не раніше дня сплати Фактором Ціни Продажу. Передача Документації здійснюється шляхом укладення між Сторонами відповідного Акту прийому-передачі Документації.

Зазначене свідчить, що позивач, за умови реальності договору, має в розпорядженні оригінали кредитних договорів.

Частиною 2, 5 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Частинами 2-5 ст. 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (стаття 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (частини перша та друга статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» (частина перша статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа (частина друга статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом.

Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (частини четверта-шоста статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму (частина перша статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Створення паперового примірника електронного документа відбувається шляхом його виготовлення на папері разом з усіма обов`язковими для даного виду документа реквізитами з дотриманням встановленого законодавством порядку їх розміщення, а також з іншими наявними необов`язковими реквізитами (пункт 2 глави 6 розділу ІІ Порядку роботи з електронними документами у діловодстві та їх підготовки до передавання на архівне зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2014 року № 1886/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2014 року за № 1421/26198, у редакції, чинній на момент створення кредитного договору).

Відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника).

Електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис (пункт 12 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» тут і далі у редакції, чинній на момент подання апеляційних скарг).

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису (частина четверта статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП).

Законом України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що до складу електронних довірчих послуг належать, зокрема кваліфіковані електронні довірчі послуги створення, перевірки та підтвердження кваліфікованого електронного підпису, а також формування, перевірки та підтвердження чинності кваліфікованого сертифіката електронного підпису (статті 18, 20 цього Закону).

Міністерство цифрової трансформації України (далі - Мінцифри) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері електронних довірчих послуг і виконує функції центрального засвідчувального органу.

Згідно із наказом Мінцифри від 27 серпня 2021 року № 115 «Про затвердження Регламенту роботи центрального засвідчувального органу», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року за № 1313/36935, Державне підприємство «ДІЯ» визначено адміністратором інформаційно-телекомунікаційної системи центрального засвідчувального органу, що здійснює технічне та технологічне забезпечення виконання функцій центрального засвідчувального органу.

Згідно із пунктом 5 Регламенту роботи центрального засвідчувального центру, затвердженого наказом Мінцифри від 27 серпня 2021 року № 115 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року за № 1313/36935, адресою електронного інформаційного ресурсу центрального засвідчувального органу, доступ до якого забезпечується через телекомунікаційні мережі загального користування цілодобово (далі - офіційний вебсайт ЦЗО) є: www.czo.gov.ua.

Отже, висновок про те, що електронний документ не підписаний ЕЦП, має ґрунтуватися на результатах відповідної перевірки (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 2-317/11 (провадження № 61-6880св22)).

Відповідно до пункту 31 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» перевірка - процес засвідчення справжності і підтвердження того, що електронний підпис чи печатка є дійсними.

Перевірка кваліфікованого електронного підпису чи печатки проводиться будь-якою особою з метою отримання інформації про дійсність чи недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки (пункт 82 Вимог у сфері електронних довірчих послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2018 року № 992).

Паперовий примірник електронного договору №4535452 від 28.07.2021 не містить протоколу перевірки електронного підпису як кредитора, так й позичальника (а.с. 8-12, 40-48) . Електронна копія договору №4535452 від 28.07.2021, що надіслана представником позивача на ДВД-диску 30.05.2023 (а.с. 35) містить підпис представника позивача, що підтверджується протоколом перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 31.05.2023 (а.с. 151,158).

Верховний Суд у постанові від 22 березня 2023 року, справа № 755/1549/22, провадження № 61-6415св22 виснував таке.

Верховний Суд наголошує на тому, що суд, отримавши процесуальні документи в електронній формі, має здійснити перевірку, чи містить такий документ електронний підпис. Доступ до перевірки електронного підпису є відкритим, а тому суд має можливість та зобов`язаний достовірно встановити, що особа, яка подає процесуальний документ до суду, підписала його електронним підписом, який прирівнюється до власноручного.

Повертаючи апеляційну скаргу, подану заявником через суд першої інстанції, яка є ідентичною апеляційній скарзі, поданій безпосередньо до суду апеляційної інстанції, апеляційний суд не врахував, що оригіналом документа є саме документ у електронній формі, а його паперова форма є копією документа, відтвореною на папері. Тож передусім суд має досліджувати на предмет підписання електронний документ, а не його паперову копію. Та обставина, що у матеріалах справи не було протоколів створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису, безумовно, не свідчить, що електронний документ не скріплений електронним підписом, оскільки у матеріалах справи не було і відомостей про відсутність ЕЦП на електронному документі. Помилка, допущена працівниками апарату суду під час формування паперової копії апеляційної скарги, не може мати своїм процесуальним наслідком для заявника повернення його апеляційної скарги як такої, що не підписана ним, оскільки це зумовлено діями (бездіяльністю) працівників апарату суду та не залежало від дій заявника під час подання апеляційної скарги засобами електронного поштового зв`язку.

Повертаючи апеляційну скаргу заявника, подану через суд першої інстанції, апеляційний суд не переконався у тому, що апеляційна скарга, подана у електронній формі, не містить електронного підпису заявника (його повноважного представника), не витребував із суду першої інстанції оригінал електронного документа для здійснення такої перевірки, а тому висновки про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підписана ним/його представником, апеляційний суд зробив без дослідження оригіналу поданої апеляційної скарги, надавши оцінку лише його паперовій копії, до якої суд першої інстанції помилково не долучив протоколи створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису, що свідчить про передчасність цих висновків.

У постанові Верховного Суду № 587/2051/18 від 07.07.2021 останній виснував таке.

Згідно зі статтею 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі № 568/879/17 (провадження № 61-45041св18), "місцевим судом, на виконання вимог частини п`ятої статті 100 ЦПК України, обґрунтовано не було взято до уваги надані відповідачем паперові копії електронного доказу - знімків вмісту екрана монітора, у зв`язку із неподанням їх оригіналів та поставлення позивачем під сумнів відповідність таких копій оригіналу".

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 711/9146/16-ц (провадження № 61-20453св18) зазначив про таке: "Посилаючись у спростування доводів апеляційних скарги на те, що факт здійснення публікації відповідного змісту підтверджується роздруківкою із веб-сайту, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що згідно з положеннями глави 5 "Докази" розділу І "Загальні положення" ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, роздруківки Інтернет-сторінок (веб-сторінок), які є паперовим відображенням електронного документа, самі по собі не можуть бути доказом у справі. Такі роздруківки визнаються доказом у разі, якщо вони виготовлені, видані і засвідчені власником відповідного Інтернет-ресурсу або провайдером, тобто набувають статусу письмового доказу. Веб-сторінки є електронними документами, які фізично не можуть надаватися суду, однак вони можуть містити відомості про обставини, які мають значення для справи, тому суд може провести огляд і дослідження таких документів у місці їх знаходження (на відповідному Інтернет-ресурсі за вказаним стороною справи посиланням) з фіксацією таких процесуальних дій у протоколі.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав розглядати паперову копію електронного доказу, що не містить підтвердження його підписання сторонами відповідними електронними підписами, доказом по справі. А тому, суд доходить висновку про відсутність підстав вважати, що між первісним кредитором та позичальником був укладений кредитний договір, та було погоджено усі істотні умови договору щодо процентів, строку кредитування тощо.

Щодо того факту, що відповідач отримав грошові кошти у розмірі 20000 грн саме за договором № 4535452 від 28.07.2021 матеріалами справи не підтверджується.

Судом встановлено, що 28.07.2021 о 20:18:18 на картку № НОМЕР_2 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 , здійснено переказ коштів у розмірі 20.000,00грн, відправник ТОВ «ФК «Контрактовий Дім»./а.с. 134,136/

Листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №1968 від 16.05.2023 підтверджується перерахування коштів 28.07.2021 о 20:18 на картку № НОМЕР_1 на суму 20.000,00 грн від ТОВ «Авентус Україна» /а.с. 13/

Викладене свідчить, що відповідач від первісного кредитора отримав грошові кошти у розмірі 20.000, 00 грн.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку первісному кредитору не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому кредитор має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Аналогічну позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, позивач має право на стягнення з відповідача отриманих від первісного кредитора грошей у сумі 20.000,00 грн.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги не задоволено, суд вважає, що судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265, 273, 280-282 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Україна» 20.000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 копійок), які ОСОБА_1 отримав 28.07.2021 о 20:18 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна».

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст Україна» судовий збір у сумі 608,92 грн витрати на правову допомогу у розмірі 1814,96 грн (одна тисяча вісімсот чотирнадцять гривень 96 копійок), а всього 2423,88 грн (дві тисячі чотириста двадцять три гривні 88 копійок).

В іншій частині судових витрат - віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасники:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», ЄДПРОУ 44559822, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя І. С. Шаповалова