Справа № 308/284/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 червня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Фазикош Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 лютого 2023 року (у складі судді Данка В.Й.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у січні 2023 р.

Просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.04.2020 р., із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з 4500 грн. щомісячно на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог указала, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 квітня 2020 р. із відповідача вирішено стягнути на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 4500 грн. щомісячно, починаючи з 10.04.2020 р. до досягнення нею повноліття.

Відповідач жодним чином не бере участі у виховані їх спільної дитини, відтак із метою недопущення погіршення матеріального стану дитини, на утримання якої стягуються аліменти, а також у зв`язку з тим, що сторони не дійшли згоди стосовно свого обв`язку утримувати дитину, позивач звертається до суду з цим позовом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28 лютого 2023 р. змінено спосіб стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.04.2020 р. по справі №154/1117/20; вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дати набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-відповідач належним чином виконує свій батьківський обов`язок, справно сплачує аліменти, відтак доводи позову в цій частині є недоведеними;

-на утриманні відповідача перебуває його мама особа з інвалідністю (ІІ група) та малолітня дитина.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи зазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що згідно з особистою карткою грошового забезпечення та заробітної плати б/н та б/д відповідачу за період січень-листопад 2022 року виплачено заробітну плату на суму 496317,84 грн. Слід зауважити, що у згаданій картці відображено обрахунок щомісячного грошового забезпечення по видах. При цьому суд вказує на те, що починаючи від березня 2022 року відповідачу виплачується додаткова винагорода. Крім того, упродовж березня-листопада 2022 року систематично здійснювалося преміювання відповідача. Досліджувані відомості суд розцінює як актуальні, позаяк такі відображають розмір грошового забезпечення безпосередньо перед звернення позивача до суду.

Не викликає сумнівів той факт, що наведені судом обставини об`єктивно не могли бути встановлені в ході судового розгляду Володимир-Волинським міським судом Волинської області справи № 154/1117/20 про стягнення аліментів із ОСОБА_1 .

Наявність інших осіб, яких платник аліментів зобов`язаний утримувати, автоматично не свідчить про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів та в будь-якому випадку не нівелює обов`язку відповідача як батька по здійсненню належного матеріального забезпечення своєї дитини.

Поряд із цим, суд звертає увагу на те, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 18.01.2023 р. по справі 165/3445/22 ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, тоді як у цій справі позивач просить стягувати лише 1/4 частини щомісячного заробітку (доходу) відповідача.

Необхідно зауважити, що зі змісту рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 18.01.2023 р. по справі 165/3445/22 вбачається, що ОСОБА_1 позовні вимоги, заявлені в означеній справі, визнав та проти їх задоволення не заперечив.

Суд звертає увагу на те, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

При цьому встановив, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.04.2020 р. по справі № 154/1116/20 ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , зареєстрований 20.11.2010 р. виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 225.

У свою чергу, як встановлено рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.04.2020 р. по справі № 154/1117/20 та підтверджується свідоцтвом про народження від 04.07.2011 р. № 198819, учасники цієї справи є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду в означених справах № 154/1116/20 та № 154/1117/20 набрали законної сили 30.05.2020 р.

Із обставин справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю за адресою реєстрації останньої, що підтверджується актом обстеження умов проживання б/н від 29.12.2022 р.

Відповідно до змісту вказаного акту дитина забезпечена всім необхідним для навчання та розвитку.

Згідно з особистою карткою грошового забезпечення та заробітної плати б/н та б/д відповідачу за період січень-листопад 2022 року виплачено заробітну плату на суму 496317,84 грн. Зі змісту наведеної картки слідує, що заробітна плата виплачувалася у різному помісячному розмірі. При цьому мінімальний розмір 37507,71 грн. за квітень 2022 р., а максимальний 68587,98 грн. за травень 2022 р.

Також суд з`ясував, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 18.01.2023 р. по справі 165/3445/22 ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини її віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини її віку, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 16 грудня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, вказаним рішенням ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 6000 грн. щомісячно на утримання дружини, починаючи з 16 грудня 2022 р. і до досягнення дитиною трьох років.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 18.01.2023 р. по справі 165/3445/22 набрало законної сили 20.02.2023 р.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 2-18 АВ №233265 ОСОБА_6 є особою ІІ групи інвалідності; причина інвалідності загальне захворювання.

Статтею 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Із огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Із урахуванням цього, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру шляхом зміни способу їх стягнення.

Збільшуючи розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з 4500 грн. на 1/4 частку від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції правильно встановив і врахував, що з моменту присудження аліментів на дитину (2020 року) дитина сторін підросла і витрати на утримання доньки значно зросли, матеріальне становище платника аліментів покращилося, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.11)

Визначений судом розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності та спрямований на захист інтересів дитини.

Той факт, що відповідач має на утриманні дитину від другого шлюбу, а також твердження про перебування на його утриманні матері, яка має статус особи з інвалідністю (ІІ група), не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї дитини від першого шлюбу. Довідка про доходи відповідача свідчить про достатній рівень його матеріального становища та спроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а тому вказані доводи апелянта не заслуговують на увагу.

Також належить зауважити, що належних і допустимих доказів перебування матері відповідача на його утриманні суду не надано, сам статус мами відповідача особи з інвалідністю не говорить про те, що вона перебуває на його утриманні

Як правильно відзначив суд першої інстанції і вбачається із рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 18 січня 2023 р. відповідач не заперечував, а навпаки, визнав позов про стягнення із нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно та стягнення із нього на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 6000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У цій справі відповідач не посилався на наявність на його утриманні матері особи з інвалідністю, та дитини від першого шлюбу, на утримання якої сплачуються аліменти, і беззастережно погодився із позовними вимогами своєї дружини ОСОБА_4 .

За змістом ст. 192 СК України у системному зв`язку із положеннями ст.182 СК України, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів дитини.

Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір відповідно до чинного законодавством.

Рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням цього, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 лютого 2023 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 28 червня 2023 р.

Судді: