Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1369/21
Провадження № 2/376/75/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участі секретаря - Щур Л.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дітей,

Встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що у період з листопада 2013 року до 10 січня 2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

За час спільного проживання у сторін народилися спільні діти: ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з тим, що сімейне життя між сторонами не склалося, 10.01.2018 року позивач прийняла рішення припинити спільне проживання з ОСОБА_3 , внаслідок чого останній переїхав проживати за іншою адресою.

Враховуючи те, що після припинення спільного проживання ОСОБА_3 протягом більше 3 років ані фінансово, ані іншим чином не приймав участь в утриманні своїх малолітніх дітей. ОСОБА_5 звернулась до ОСОБА_3 з приводу сплати ним аліментів.

Однак, діючи з метою уникнення передбачених законом обов`язків утримання власних дітей до їх повноліття, ОСОБА_3 в 2018 році вперше заперечив факт свого батьківства та відмовився від сплати аліментів на утримання вказаних дочок.

У зв`язку з такими обставинами позивач вимушена звернутися до суду за захистом прав дітей з метою визнання батьківства ОСОБА_3 та стягнення аліментів у судовому порядку.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_5 на момент народження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у шлюбі з ОСОБА_3 не перебувала, державна реєстрація народження дітей була проведена відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Батьком цих дітей у свідоцтвах про їх народження записаний ОСОБА_8 .

Так, на момент народження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сторони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. ОСОБА_3 до припинення спільного проживання з ОСОБА_5 весь час, у тому числі в присутності інших осіб, свого батьківства ніколи не заперечував, називав дівчинок своїми доньками, приймав участь у їх виховуванні, святкуваннях разом з іншими членами родини їх днів народження, хрестив свою доньку ОСОБА_7 , та жодного разу не піддавав сумніву своє батьківство, що можуть підтвердити світки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші особи, а також випливає з долучених до позову відеоматеріалів та інших доказів.

Враховуючи спробу ОСОБА_3 уникнути свого визначеного законом обов`язку утримання дітей до їх повноліття шляхом невизнання свого батьківства, у судовому порядку підлягає визнанню його батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, всупереч визначеним законом обов`язкам батьків, ОСОБА_3 не приймає участь у вихованні та утриманні своїх дочок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Незважаючи на обов`язок фінансового забезпечення своїх дітей, від сплати аліментів ухиляється.

Позивач ОСОБА_5 є матір`ю п`ятьох дітей, наразі ніде не працює, зважаючи що дітям потрібний постійний догляд, у зв`язку з чим єдиним джерелом її доходу є незначний розмір соціальної допомоги та отримувана її матір`ю пенсія, що позбавляє позивача можливості самостійно, без сплати ОСОБА_3 аліментів на утримання їхніх спільних дітей, забезпечити належний рівень існування та розвитку доньок: повноцінне щодення харчування, зважаючи на вік дітей, які постійно ростуть, постійна потреба купівлі нового одягу та взуття, забезпечення потребами першої необхідності тощо.

Оскільки відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання своїх малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та керуючись положеннями ст. 184 СК України, розмір аліментів на утримання дітей має бути визначений в твердій грошовій сумі, не меншій ніж 2395 грн. щомісяця (враховуючи встановлений прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2021 року), на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в твердій грошовій сумі 1921 грн. щомісяця та (враховуючи встановлений прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 липня 2021 року) на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення ними повноліття.

Враховуючи ті обставини, що в період з 10 січня 2018 року і до теперішнього часу відповідач ухиляється від надання допомоги своїм дітям, є необхідність стягнути аліменти за минулий час на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до моменту зверненням із позовом до суду.

Частина 1 ст. 194 СК України передбачає, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Відповідно до проведених розрахунків, строк, протягом якого Відповідач не сплачував аліменти на утримання вказаних своїх дочок, дорівнює 41 місяцю (з 10 січня 2018 року по 01 червня 2021 року).

Враховуючи встановлений законом прожитковий мінімум на 2021 рік для дітей віком до 6 років у розмірі 1921 грн. та для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2395 грн., сума аліментів за минулий період на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складає 78 761 грн. (1921 грн. х 41 міс.), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складає 98 195 грн. (2395 грн. х на 41 міс.).

Таким чином загальний розмір заборгованості зі сплати ОСОБА_3 аліментів на утримання своїх доньок складає 176 956 грн.

Частиною 1, 2 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частини 1, 2 ст. 16 ЦК України передбачають, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Для захисту своїх інтересів у даній справі 24.03.2021 позивач підписала Договір про надання правової допомоги із АБ Приймак та Партнери».

Фактичні та очікувані витрати позивача на правову допомогу:

6000,00 грн. - за підготовку та подання до суду позовної заяви;

по 1500,00 грн. за кожне судове засідання - за участь адвоката у судовому засіданні, остаточна сума буде залежати від кількості судових засідань. Сторони узгодили, що у тому разі, якщо судове засідання не відбулося та розгляд справи перенесено з підстав, незалежних від адвоката Бюро (хвороба судді і т.д.), при умові неповідомлення завчасно про дану інформацією та з`явлення адвоката Бюро до зали суду, вартість послуг адвоката у зв`язку з явкою в суд становить 1500,00 грн., що враховується при подальших розрахунках;

у разі необхідності вчинення додаткових дій для представництва інтересів позивача, (підготовка та подання відповіді на відзив, письмових пояснень, заперечень тощо) Позивач оплачує правову допомогу адвоката з розрахунку по 1500 грн. за 1 годину роботи адвоката.

З урахуванням наведеного та поданої 02.08.2023 року заяви про стягнення судових витрат, позивач просить суд:

Встановити факт того, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є рідним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Сквирський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису №1 від 11.02.2015 року, складеного Виконавчим комітетом Шапіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, про народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 та актового запису №2 від 29.06.2017 року, складеного Виконавчим комітетом Шапіївської сільської ради Сквирського району Київської області, про народження ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 , визначивши у них батьком цих малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), змінивши цим малолітнім дітям прізвище з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_14 ».

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2395 грн. та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1921 грн. з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з дня подачі позову, а саме із 24.06.2021 року і до досягнення цими дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ), заборгованість зі сплати аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередній період на загальну суму 176 956 грн., з яких 98 195 грн. на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 78 761 грн. на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ), судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 1816,00 гривень, з витрати за проведення судової генетичної експертизи у розмірі 7614,00 гривень, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000,00 гривень.

Позивач ОСОБА_15 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та повідомила, що відповідач не надає грошових коштів на утримання дітей та вона йому ніколи не забороняла спілкуватися з доньками.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Супрун Ігор Ігорович позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Соболь Борис Володимирович в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав частково. Відповідач ОСОБА_3 визнає себе батьком дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Щодо стягнення аліментів просить суд стягувати аліменти у розмірі 1/3 частки на утримання двох неповнолітніх дітей, а саме по 1/6 частині заробітку на кожну дитину. У задоволенні вимоги щодо стягнення аліментів за минулий час просив відмовити, оскільки позивач не довела вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дітям, а також вказав, що у Свідоцтві про народження дітей батьком вказано ОСОБА_13 , а тому з нього і підлягають стягненню аліменти за минулий період. Судові витрати у справі просив стягнути у розмірі пропорційно до задоволених вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю підтримав думку свого представника.

Представник третьої особи Шеремет Олена Борисівна в судове засідання не з`явилась, 21.02.2023 року надала до суду заяву про розгляд справи за у її відсутності, позов ОСОБА_1 визнає у повному обсязі, заперечень не має (а. с. 159).

Суд, враховуючи позицію позивача та його представника, думку відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що у період з листопада 2013 року до січня 2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що також не заперечується учасниками процесу.

За час спільного проживання у сторін народилися спільні діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 , актовий запис № 1 (а. с. 14)

та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 , актовий запис № 2 (а. с. 15).

У зв`язку з тим, що шлюб між позивачем та відповідачем не був зареєстрований, відомості про батька дітей записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, а саме батьком вказано ОСОБА_8 .

Після народження дітей відповідач перестав визнавати себе батьком доньок, припинив сімейні стосунки з ОСОБА_5 та став проживати окремо.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із сімейних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечував щодо проведення експертизи стосовно малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Факт свого батьківства відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнав повністю, тому призначення експертизи було недоцільним.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 11.02.2022 року (а. с. 44,45) призначена судова генетична експертиза щодо кровного споріднення між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та чи є відповідач біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Висновком експерта від 03.06.2022 року №СЕ-19/111-22/8249-БД встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , може бути біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність даної події складає 99,99999999% (а.с. 75-88).

Відповідач ОСОБА_3 визнав своє батьківство відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у добровільному порядку.

На підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження (ст. 134 СК України).

Отже, підставою для внесення змін до актових записів цивільного стану є відповідне рішення суду, в якому зазначено, які саме зміни необхідно внести до того чи іншого актового запису цивільного стану.

Таким чином судом встановлено, що відповідач є батьком дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення,

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини", яку ратифіковано Постановою ВР N 789-XII від 27.02.91 р., в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 має нерегулярний, мінливий дохід, тому відповідно до вимог ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За положеннями ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до абз. 1 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлений прожитковий мінімум: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Отже, розмір аліментів на утримання дітей має бути визначений в твердій грошовій сумі, не меншій, ніж 2395 грн. щомісяця, з проведенням індексації, на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в твердій грошовій сумі 1921 грн. щомісяця, з проведенням індексації, на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення ними повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час, суд дійшов такого висновку.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України).

Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Стаття 189 СК України містить диспозитивне правило про те, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів, водночас свобода волі сторін такого договору обмежується імперативним приписом про те, що його умови не можуть порушувати права дитини, встановлені Стаття 189 СК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз змісту наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах 1 та 2 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, як позивачка та її представник не надали належних та допустимих доказів, які б підтверджували вжиття позивачкою заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати або невиконання домовленості сторін щодо участі в утриманні дитини, суд вважає, що в стягненні аліментів за минулий час слід відмовити.

Щодо стягнення витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Заява ОСОБА_5 про стягнення витрат на правову допомогу з додатками на її обґрунтування подана до суду 02.08.2023 року (а.с. 209-215).

До заяви ОСОБА_5 про стягнення витрат на правничу допомогу долучено:

-Договір про надання правової (правничої) допомоги 24.06.2021, укладений між адвокатським бюро «Приймак та партнери» в особі керуючого Приймака О.Ю. та Ізотовою Т.Г. (а.с.210-213);

-додатковий договір від 17.06.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги 24.06.2021;

акт виконаних робіт (наданих послуг з правової допомоги від 02.08.2023, який містить опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у даній справі, витрачений час та розмір гонорару.

За умовами договору адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги (надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення) клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором. Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, шляхом внесення грошових коштів на банківський рахунок бюро (п. 7 договору, а. с. 212).

На підставі договору від 24.03.2021 виданий ордер Серії АА № 1094747 на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Приймаком О.Ю. та ордер Серії АІ № 1198875 на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Супруном І.І. на здійснення представництва інтересів ОСОБА_5 у даній справі, зокрема, адвокати приймали участь у судових засіданнях, що відображено в протоколах судових засідань.

Відповідно до Акта виконаних робіт (послуг) від 02.08.2023 року за договором загальна сума витрат на правничу допомогу становить 24 000,00 гривень.

Позивачем ОСОБА_5 та її представником не надано суду документів, що свідчать про фактичну оплату витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжні доручення з відміткою банку або інші банківські документи).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Встановлено, що ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 24 000,00 гривень.

При цьому позивачем та її представником у судовому засіданні наголошено, що клієнт не сплатила витрати за надану їй правничу допомогу, однак обсяг наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та їх вартість підтверджено належними доказами, а саме: договором про надання правничої (правової) допомоги від 24.03.2021, ордерами на надання правничої (правової) допомоги, актом виконаних робіт від 02.08.2023.

Також встановлено, що заявник та її представники не надали суду документів, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжні доручення з відміткою банку або інші банківські документи.

Проте, суд звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною або тільки має бути сплачено (пункт 1частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною.

Таким чином, позивачем підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість, а також доведено сам факт надання послуг, а не їх оплату.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 та його представником у судових засіданням заявлялися усні клопотання простягнення судових витрати у розмірі пропорційно до задоволених позовних вимог та про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 8000,00 гривень, оскільки саме цю суму відповідач вважає співмірною до заявлених вимог.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача ОСОБА_5 та зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на її користь до 10 000,00 гривень, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, кількості судових засідань, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави у розмірі 908,00 грн.

Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1816,00 грн, що підтверджується квитанцією від 23.06.2021 №ПН28501 (а.с.9), він також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати за проведення судової генетичної експертизи у розмірі 7614,00 гривень, що підтверджується рахунком від 26.11.2012 «2482/Kiev21 (а.с. 49).

На підставі викладеного та керуючись ст. 59 Конституції України, ст. ст. 2,4, 11,12, 13, 15,76 -81, 89, 103,133,134,137,141, 258, 259, 263-265, 351, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 126,128,134,135, 141, 180,181,182,183,184,191 СК України, ст. ст. 1,30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік», п. п. 3,5,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 3,27 Конвенції ООН «Про права дитини», суд

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради, про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , батьком дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Токарівка Сквирського району Київської області, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Токарівка Сквирського району Київської області.

Записати батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Змінити прізвище дитини з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_14 » та змінити по батькові дитини з « ОСОБА_16 » на « ОСОБА_16 ».

Зобов`язати Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни в актовий запис про народження №1, складений виконавчим комітетом Шапіївської сільської ради Сквирського району Київської області 11 лютого 2015 року та видати нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін, анулювавши раніше видане свідоцтво.

Записати батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Змінити прізвище дитини з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_14 » та змінити по батькові дитини з « ОСОБА_16 » на « ОСОБА_16 ».

Зобов`язати Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни в актовий запис про народження №2, складений виконавчим комітетом Шапіївської сільської ради Сквирського району Київської області 29 червня 2017 року та видати нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін, анулювавши раніше видане свідоцтво.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 2395,00 гривень щомісячно, з проведенням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.07.2021 року.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1921,00 гривні щомісячно, з проведенням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.07.2021 року.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 1816,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , витрати за проведення судової генетичної експертизи у розмірі 7614,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень.

В решті позову відмовити.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко