ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року

м. Харків

справа № 644/9344/20

провадження № 22-ц/818/2376/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2023 року ухвалене у складі судді Лисиченко С.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 13.08.2014 р. у розмірі 43264,49 грн. та суму судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 2102,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 13.08.2014. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач був проінформований про умови кредитування в АТ «КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Позивачем на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 22 000,00 грн. Свої зобов`язання за Договором позивач виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач взяті зобов`язання за Договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 15.09.2020 року за ним мається заборгованість у розмірі 43264,49 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 28383,76 грн., в т.ч.: заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 28 383,76 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст.625 ЦК України 7892,92 грн., нарахованої пені 6987,81 грн.

Позивач зазначає, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим останній вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2023 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що судом за результатом розгляду справи встановлені підстави для задоволення позовних вимог в частині заборгованості за тілом кредиту, однак позовна давність за даними вимогами сплила, позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, тому дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

Не погодившись з рішенням суду АТКБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що Відповідач 19.04.2019 року здійснив поповнення своєї картки НОМЕР_1 через додаток Приват24 на суму 1090,00 грн, що не взято судом до уваги, а тому позовну давність позивачем не пропущено.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість.

Згідно пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та ( або) резолютивної частини.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 28383,76 грн, але у зв`язку із пропуском строку звернення до суду у задоволенні позову відмовив.

Такі висновки суду першої інстанції, не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що 13.08.2014 між Акціонерним товариством «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні.

У заяві зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення (а.с.21).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 13.08.2014 станом на 15.09.2020 становить 43264,49 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 28383,76 грн., в т.ч.: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 28383,76 грн., заборгованості за відсотками 7892,92 грн., пені 6987,81 грн (а.с 9-18).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «ПриватБанк»).

Відтак, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 на підставі анкети-заяви від 13.08.2014 року, як зазначає позивач отримав та користувався коштами на загальну суму 28383,76 грн, та відповідач періодично здійснював погашення за наданим кредитом.

Проте, анкета заява підписана ОСОБА_1 не має інформації, який вид картки отримав відповідач, який було встановлено кредитний ліміт та інформації скільки кредитних коштів було надано відповідачу.

Також, судова колегія звертає увагу, що 13.08.2014 року відповідач отримав картку НОМЕР_2 зі строком дії 07/17.

Доводи АТ «Приват Банк» про те, що сторонами договору, в момент його підписання було дотримано усіх істотних умов, в тому числі підстави для нарахування відсотків, пені та комісії, спростовуються матеріалами справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає необгрунованим висновок суду про наявність підстав стягнення заборгованості за тілом кредиту та застосування строків позовної давності. Тому апеляційну скаргу належить задовольнити частково, рішення суду змінити та у задоволені позову Банку відмовити з мотивів викладених у дійсній постанові.

Керуючись ст.ст.367,369,374, п.п. 1,4ч. 1 ст.376, ст.ст.381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 червня 2023 року змінити. Викласти мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук