Справа№592/2173/23
Провадження №2/592/817/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - Литовченка О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цюпки Т.О.,

представника позивача - адвоката Маховика Р.В.,

представника відповідача - адвоката Зацепіна В.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

встановив:

Виклад позиції позивача, відповідачів, третіх осіб. Процесуальні дії.

Позивачка звернулася до суду з позовом який мотивує тим, що з грудня 2016 року по травень 2017 року мала стосунки з відповідачем ОСОБА_2 , періодично мешкаючи разом у позивачки за адресою: АДРЕСА_1 . У березні 2017 року ОСОБА_1 завагітніла від ОСОБА_2 . В травні 2017 року відповідач за власною ініціативною завершив стосунки з позивачкою та вивіз свої особисті речі від неї, почавши мешкати окремо від позивачки на постійній основі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка народила дітей: доньку ОСОБА_4 та доньку ОСОБА_5 . Відомості про батька дітей записані в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки на той час сторони не дійшли згоди стосовно спільної подачі заяви до органів РАЦС, так як відповідач не виявив бажання бути записаним як батько дітей. Після народження доньок та до досягнення ними дворічного віку відповідач періодично з`являвся до місця проживання позивачки, цікавився її особистим життям та життям дітей, систематично надавав матеріальну допомогу в загальному розмірі біля 10000 грн. Під час таких відвідин ОСОБА_2 фотографувався з дітьми та грався з ними, проявляв батьківську турботу. На даний час відповідач відмовляється добровільно подати заяву про визнання батьківства до органів РАЦС. Спільні діти проживають разом з матір`ю, та знаходяться на її повному утриманні.

ОСОБА_2 не надає будь якої матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, що стало причиною подачі позову.

Просить суд: визнати ОСОБА_2 батьком дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; виключити з актового запису № 1483 від 05.12.2017, місце реєстрації: Ковпаківський районний у м. Суми відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, відомості про народження дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: відомості про ОСОБА_8 , як батька дитини; внести зміни до актового запису № 1483 від 05.12.2017, місце реєстрації: Ковпаківський районний у м. Суми відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, відомості про народження дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України; виключити з актового запису № 1484 від 05.12.2017, місце реєстрації: Ковпаківський районний у м. Суми відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, відомості про народження дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: відомості про ОСОБА_8 , як батька дитини; внести зміни до актового запису № 1484 від 05.12.2017, місце реєстрації: Ковпаківський районний у м. Суми відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, відомості про народження дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України; стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

27.02.2023 ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

06.03.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

17.04.2023 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про роз`єднання позовів.

17.04.2023 ухвалою суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про визнання батьківства та стягнення аліментів, призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, що розташований за адресою: м. Суми вул. Промислова, 8. Зупинено провадження у справі.

20.07.2023 ухвалою суду відновлено провадження у справі.

28.07.2023 ухвалою суду направлено до Сумського НДЕКЦ МВС України ухвалу суду від 17.04.2023 (т. 1 а.с.78) про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи разом з матеріалами цивільної справи № 592/2173/23, провадження № 2/592/817/23. Зупинено провадження у справі.

11.09.2023 ухвалою суду поновлено провадження у справі.

20.09.2023 ухвалою суду витребувано у Головоного управління ДПС у Сумській області (м. Суми вул. Іллінська, 13) інформацію про доходи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_2 , за період з 01.01.2021 по 20.09.2023.

20.09.2023 ухвалою суду залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

14.11.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання Позивачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, також просив стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на двох дітей, але не менше законодавчо встановленого мінімального рівня - 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначив, що для стягнення аліментів з батька ключовим є факт біологічного батьківства, а не встановлення батьківства за рішення суду, тому аліменти мають стягуватись з дня подачі позовної заяви до суду.

У судове засідання Відповідач не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, його представник в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, зважаючи на те, що на час звернення до суду з позовом доказів, що підтверджують батьківство відповідача не надано. Також надав відзив з викладеними поясненнями, аналогічними наданим у судовому засіданні.

Представники третіх осіб: Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі, у вирішенні питання покладаються на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, письмових пояснень щодо позовних вимог не надала.

Фактичні обставини, встановлені судом. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 126 СК).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), установивши порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.129 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі «KALACHEVA v. RUSSIA», заява № 3451/05, §34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 від 05.12.2017, виданого Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Суми, зроблено актовий запис №1483, батьками якої зазначено: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_1 .

Згідно Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 від 05.12.2017, виданого Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Суми, зроблено актовий запис №1484, батьками якої зазначено: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, у тому числі висновку судово-генетичної експертизи.

Згідно Висновку експерта №СЕ-19/119-23/11683-БД від 28.08.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 може бути біологічним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність даної події складає 99,316%. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 може бути біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ймовірність даної події складає 99,761%.

Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Матеріалами справи та Висновком експерта підтверджується той факт що відповідач ОСОБА_2 є батьком дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тому суд вважає за доцільне визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , батьком дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.125 СК України однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду.

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін.

За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

У зв`язку із визнанням судом факту батьківства ОСОБА_2 відносно дітей, позовні вимоги про внесення відповідних змін в актові записи про народження дітей також підлягають задоволенню.

Відповідач як батько дітей, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти.

У ч. 3 ст. 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки (ст.191 СК України).

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ст. 182 СК України йдеться про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Практику ЄСПЛ у сфері захисту прав дитини слід розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини. Виділяють принципи правового статусу дитини, які випливають з міжнародно-правових документів, перш за все, з Конвенції про права дитини 1989 р., та якими є: рівноправність дітей (ст. 2); неприпустимість будь-яких форм дискримінації (ст. 2); пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст. 3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст. 5); невід`ємність і пріоритет права на життя (на держави покладається обов`язок забезпечити їх виживання і розвиток, ст. 6); право дитини висловлювати свою думку, викладати інформацію про свої проблеми (діти мають право бути почутими, ст. 12-15); принцип збереження індивідуальності дитини (ст. 8); неприпустимість катувань та інших жорстоких, нелюдських і принижуючих гідність видів поводження і покарання (ст. 37 а); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18).

На сьогодні наявні численні рішення ЄСПЛ щодо питань, які пов`язані із захистом прав дитини, ґрунтуються як на положеннях Європейської конвенції про захист прав людини, Загальної декларації прав людини, так і на положеннях Конвенції про права дитини.

В ході огляду практики ЄСПЛ виявлено кілька типових ситуацій, де заявники не отримали адекватного правового захисту дитини всередині своєї держави.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (2947-14).

Оскільки діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, суд з врахуванням обставин, викладених в ст.182 СК України - матеріального становища відповідача, який є особою працездатного віку, має дохід, матеріального становища дітей, які перебувають на утриманні матері, визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Згідно Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 від 04.11.2021 ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Суми, зроблено актовий запис №1827, батьками якої зазначено: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 .

Судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 14.11.2023 по справі 591/10311/23, провадження №2-н/591/3963/23, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 09.11.2023.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.12.2017 по справі 592/12441/17, провадження 2/592/3144/17, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.11.2017 та сплачувати їх на користь матері дитини ОСОБА_3 .

За загальними правилами сімейного законодавства, на двох дітей стягується 1/3 частини доходу відповідача.

Відповідно до правової позиції Постанові Верховного суду від 16.09.2020 у справі № 565/2017/19 батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Таким чином, враховуючи, що частка аліментів з доходу відповідача, що стягуються за рішенням та наказом складає 1/3 та 1/4, присудження аліментів у меншій частці від 1/3 на доньок відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поставить їх у значно несправедливе обмеження в праві утриманні від батька. Таким чином, суд вважає за справедливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини його доходу на двох доньок.

Також, до відома відповідача варто зазначити, що частиною 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Тож при відрахуванні аліментів, що буде перевищувати 70 відсотків заробітної плати, відповідач має право звернутись до державного виконавця з вимогою про перерахунок аліментів чи до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів. Також діти мають право на отримання аліментів від отриманого доходу від продажу майна тощо.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10.02.2010).

Судові витрати.

Пунктом 12 статті 2 ЦПК України встановлено, що одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 2157,20 грн.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).

З урахуванням зазначених вище вимог процесуального закону, суд дійшов висновку, складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ,що позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 6000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка понесла витрати, пов`язані із проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 31547 грн. 27 коп., що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приват Банк» №0.0..1 від 29.08.2023.

З відповідача на користь позивача слід стягнути і понесені витрати за проведену експертизу.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 263, 264, 280-281 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , батьком дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виключити з актового запису № 1483 від 05.12.2017, місце реєстрації: Ковпаківський районний у м. Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, відомості про народження дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: відомості про ОСОБА_8 , як батька дитини.

Внести зміни до актового запису № 1483 від 05.12.2017, місце реєстрації: Ковпаківський районний у м. Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, відомості про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України.

Виключити з актового запису № 1484 від 05.12.2017, місце реєстрації: Ковпаківський районний у м. Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, відомості про народження дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: відомості про ОСОБА_8 , як батька дитини.

Внести зміни до актового запису № 1484 від 05.12.2017, місце реєстрації: Ковпаківський районний у м. Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, відомості про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судової експертизи у розмірі 31547 грн. 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2157 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 25.12.2023.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 .

Відповідачі: ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 .

Треті особи: Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) - м. Суми вул. Петропавлівська, 75, .

Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради - м. Суми вул. Харківська, 35, .

ОСОБА_3 - АДРЕСА_4 / (за паспортом): АДРЕСА_3 ).

Суддя О.В. Литовченко