ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2023 року м. Кропивницький

справа № 401/292/23

провадження № 22-ц/4809/701/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А.М., Дуковський О. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» про зобов`язання припинити нарахування плати за неотримані послуги за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2023 року (суддя Макарова Ю.І.),-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» з вимогою про зобов`язання відповідача припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 , з моменту відключення вказаної квартири від централізованого опалення, а саме з 14 вересня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що згідно витягу з рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 12 грудня 2019 року за № 968 йому було надано дозвіл на встановлення у квартирі індивідуального опалення шляхом відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання в міжопалювальний період, не пізніше 01 жовтня 2020 року, при наявності отримання відповідних технічних умов.

19 вересня 2020 року (у визначений рішенням термін) складено акт про відключення квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з письмовою заявою про зняття з абонентського обліку з підстав відключення його квартири від центральної мережі теплопостачання та припинення нарахування оплати за послуги, які він фактично не отримує. Незважаючи на звернення власника, відповідач продовжує нараховувати плату за послуги з централізованого опалення.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивач не отримав відповідних технічних умов саме у теплопостачальної організації. Натомість, після отримання робочого проєкту реконструкції системи централізованого опалення та встановлення індивідуального опалення, відразу приступив до реконструкції системи. Такі дії споживача теплової енергії відповідач вважає незаконними та самовільними. Звертає увагу також на те, що представника теплопостачальної організації не було запрошено для складення та підписання акту відключення квартири позивача від мереж централізованого опалення (а.с. 32-35).

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2023 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» про зобов`язання припинити нарахування плати за неотримані послуги; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за неотримані послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з 14 вересня 2020 року; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач реалізував своє право на вибір джерела теплопостачання до свого помешкання та здійснив відключення квартири у міжопалювальний період від мереж централізованого опалення на підставі дозволу суб`єкта владних повноважень і провів переобладнання та встановлення системи індивідуального опалення квартири під час його чинності, а тому таке відключення є правомірним, та не може вважатись самовільним.

Короткий зміст доводів та вимог апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Світловодськпобут» оскаржило його в апеляційному порядку, просить рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Так як оскаржуване рішення незаконне, необґрунтоване, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вказано, що відповідно до Правил користування тепловою енергією та Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води відключення квартири від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання можливо здійснити, отримавши дозвіл на улаштування індивідуального опалення, виключно при наявності відповідних технічних умов, про видачу яких споживач повинен подати заявку теплопостачальній організації. Натомість, позивач, отримавши робочий проєкт реконструкції системи централізованого опалення та встановлення індивідуального опалення, відразу приступив до реконструкції системи. Таким чином, здійснене самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання.

Також наголошує, що відповідно до п. 13 розділу ІІІ Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 3) у визначеній кількості примірників. Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення). Однак, позивач не запросив представника теплопостачальної організації на складання акту відключення квартири від мереж централізованого опалення, поставивши відповідача перед фактом про здійснення таких дій.

Викладене, на переконання скаржника, свідчить про грубе порушення позивачем діючого законодавства під час відключення квартири від мереж централізованого опалення.

Суд першої інстанції наведені вимоги законодавства проігнорував. При цьому не вказав підстав, з яких не погодився з правовою позицією відповідача у справі. У матеріалах справи відсутні будь-які докази встановлення в квартирі ОСОБА_1 індивідуального опалення та здійснення ізоляції стояків.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Зазначає, що ним обрано ефективний спосіб захисту своїх прав, оскільки послуги з теплопостачання, які надаються відповідачем він не отримує, відтак відсутні зобов`язання перед ТОВ «Світловодськпобут».

Крім того, 10.02.2022 року ТОВ Світловодськпобут звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 листопада 2020 року по січень 2022 року в сумі 9 315,55 гривень. Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 червня 2022 року в справі № 401/574/22 позов ТОВ «Світловодськпобут» до ОСОБА_1 задоволено. Проте, за наслідками перегляду заочного рішення, ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено;скасовано заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 червня 2022 року в цивільній справі № 401/574/22. Скасовуючи рішення суд посилався на обставини того, що з вересня 2020 року ОСОБА_1 послугами ТОВ Світловодськпобут не користується, оскільки встановив індивідуальний прилад опалення у відповідності до дозволу виданого міжвідомчою комісією від 12 грудня 2019 року №968, що підтверджується копією акту про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж від 14 вересня 2020 року; справу призначено до подальшого розгляду.

Позивач наголошує, що відповідач порушує його права, а саме право вільного вибору постачальника тепла, нав`язуючи свої послуги та нараховуючи плату за послуги з теплопостачання, якими він не користується.

Стверджує, що ТОВ «Світловодськпобут» не було надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що відключення належної позивачеві квартири від централізованого опалення спричинило шкоду чи негативно вплинуло на роботу внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП (а.с.70-75).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана відповідачем 10 квітня 2023 року.

Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року витребувано матеріали даної цивільної справи з суду першої інстанції.

28 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву.

22 травня 2023 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 13 червня 2023 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

У відповідності до вимог ЦПК України учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (а.с.68-69).

На підставі розпорядження керівника апарату апеляційного суду від 12 червня 2023 року № 34 здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи між суддями, за результатами якого члена колегії з розгляду даної справи суддю Письменного О.А. замінено суддею Голованем А.М.

Ухвалою суду від 13 червня 2023 року ОСОБА_1 продовжено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Світловодськпобут».

Обставини справи встановлені судами

Відповідач ТОВ «Світловодськпобут» є постачальником послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води в м. Світловодську Кіровоградської області, зокрема надає послуги з теплопостачання в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 .

Згідно копії витягу з рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 12 грудня 2019 року №968 «Про переобладнання квартир та встановлення індивідуального опалення в квартирах багатоквартирних житлових будинків м. Світловодськ» ОСОБА_1 надано дозвіл на переобладнання квартири АДРЕСА_1 та встановлення систем індивідуального опалення при умові наявності технічних умов та відповідно до вимог чинних державних будівельних норм та правил, в міжопалювальний період, але не пізніше 01 жовтня 2020 року (а.с.5).

Головним архітектором Бакановою Т.П. на замовлення позивача розроблено робочий проєкт реконструкції системи централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 (а.с.6-20).

14 вересня 2020 року складено Акт про відокремлення (відключення) квартири позивача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Акт підписаний представником власника будинку або обслуговуючої житловий будинок організації, представником монтажної організації та власником квартири (а.с.21).

21 вересня 2020 року позивач звернувся з письмовою заявою до СП ТОВ «Світловодськпобут», у якій повідомив про відключення його квартири від централізованого опалення, та ставить питання про припинення нарахування плати за послуги з централізованого опалення (а.с.22).

Згідно довідки СП ТОВ «Світловодськпобут» №316 від 11 вересня 2020 року на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 і станом на 01 вересня 2020 року заборгованість за спожиту теплову енергію відсутня (а.с.24).

Згідно попередження про заборгованість за теплову енергію станом на 01 січня 2023 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 наявна заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 13 985 грн 94 коп. (а.с.25).

Оскільки відповідач продовжує нараховувати плату за послуги теплопостачання, від отримання яких позивач відмовився та фактично не отримує, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у даній справі.

Узагальнені доводи і заперечення учасників справи

У судовому засіданні 13 червня 2023 року представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступного.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч.ч. 1-2,4-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Так, предметом позову у справі, що переглядається в апеляційному порядку, є вимога про зобов`язання припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення.

Між сторонами існували фактичні договірні відносини, письмового договору не було, типовий договір передбачає підставу розірвання договору минування потреби в отриманні послуги. Заборгованість станом на час відключення від системи теплопостачання, відсутня.

Частина 3 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

За ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач теплової енергії має право, зокрема, на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

У спірних правовідносинах питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулювалися чинними на час виникнення правовідносин Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 (далі - Правила), а також Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - Порядок), затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 (у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Колегія суддів звертає увагу, що зазначеним наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання».

Апеляційним судом визнається необґрунтованим посилання скаржника на п. 8 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, яким передбачений обов`язок споживача подати заявку до теплопостачальної організації про видачу технічних умов для приєднання споживача до системи теплопостачання, реконструкції або розширення системи теплоспоживання чи збільшення обсягів споживання теплової енергії, оскільки зазначеною нормою врегульовані правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем, які не є тотожними спірним правовідносинам.

Відповідно до п.п. 24, 25 Правил споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (п. 26 Правил).

Пунктами 3-7 розділу ІІІ Порядку визначено наступний алгоритм дій власника для відокремлення (відключення) квартири у багатоквартирному будинку від центрального опалення та гарячого водопостачання. Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення. Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника. Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проєктної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів. Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил.

Відповідно до п.п. 8-13 розділу ІІІ Порядку відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП здійснюється у міжопалювальний період не пізніше ніж 01 жовтня у спосіб, що не перешкоджає постачанню теплової енергії та гарячої води до інших квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаних до ЦО та ГВП. Усі витрати, пов`язані з відокремленням (відключенням) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, здійснюються за рахунок власника. Виконання робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП здійснюється виконавцем робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання або постачання гарячої води чи іншим залученим власником суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання. Для виконання робіт із відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення повідомляє виконавця відповідної комунальної послуги та виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води про своє рішення щодо відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП шляхом подання письмової заяви в довільній формі, у якій зазначається наявність підстави для такого рішення згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги». До заяви додається копія витягу з протоколу засідання Комісії про розгляд питання щодо відокремлення (відключення) такої квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, а також копія проєкту такого відокремлення (відключення). Виконавці робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води письмово повідомляють власника про дату і час здійснення заходів із підготовки відповідної мережі до відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власника (спускання води з системи чи її частини тощо). Ця дата має бути не раніше ніж 15 календарних днів і не пізніше ніж 30 календарних днів від дати надсилання такого повідомлення власнику. Якщо повідомлення від виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води надійшло власнику після 01 жовтня, дата відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП квартири чи нежитлового приміщення власника переноситься на наступний міжопалювальний період. У разі виконання робіт із відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП іншим залученим власником суб`єктом господарювання, який у випадках, передбачених законодавством, має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, власник квартири чи нежитлового приміщення письмово повідомляє виконавця послуг з постачання теплової енергії, виконавця послуг з постачання гарячої води, виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води - про дату і час виконання робіт з відокремлення (відключення) не пізніше ніж за 15 календарних днів до дня виконання таких робіт. Неприбуття представників виконавців відповідних комунальних послуг та виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води за умови їх повідомлення не може бути підставою для відмови у виконанні робіт із відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП. Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до п. 9 цього розділу. Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (п. 1 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 10 ЦПК України), на якому повинно ґрунтуватися судове рішення (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Одним із елементів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. Відсутність ясності приписів, зокрема через постійну їхню зміну, скасування, визнання протиправними, нечинними, може негативно вплинути на гарантування їх однакового застосування та на захист адресатів цих приписів від свавілля.

За рішеннями ЄСПЛ, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення ЄСПЛ у справах «C. G. та інші проти Болгарії» від 24 квітня 2008 року (C. G. and Others v. Bulgaria, заява № 1365/07,§ 39), «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява № 21722/11, § 170)).

Вказане у повній мірі стосується і тих ситуацій, коли такими органами є суди, що вирішують спори споживачів з постачальниками житлово-комунальних послуг.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції).

Принцип верховенства права пронизує всі положення Конвенції, включно з протоколами до неї. Тому держава-учасниця Конвенції має забезпечити, щоб акти її правотворчості та правозастосування цьому принципу відповідали, зокрема у частині гарантування юридичної визначеності у кожних спірних правовідносинах. З цією метою, маючи позитивні обов`язки за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, держава повинна встановити таке правове регулювання відповідних відносин, щоби максимально усунути ситуації юридичної невизначеності, зокрема, щодо долі споживачів, у яких може штучно виникнути борг унаслідок його нарахування постачальником за послуги, які споживачами фактично не споживались.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги встановлені у справі фактичні обставини та вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону позивач реалізував своє право на вибір джерела теплопостачання до свого помешкання, підставно звернувшись за вирішенням зазначеного питання до відповідного органу місцевого самоврядування.

Реалізацію права позивача на вибір джерела постачання теплової енергії не можна визнати самовільною чи незаконною, оскільки отриманий на це дозвіл уповноваженого суб`єкта органу місцевого самоврядування, згідно наданого та чинного дозволу забезпечив виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального опалення відповідно до державних будівельних норм і правил і до початку нового опалювального сезону проведено відключення квартири від централізованої мережі залученим суб`єктом господарювання.

З аналізу вимог чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства виходить, що відсутність представника теплопостачальної організації під час робіт із відключення квартири від ЦО та ГВП, які здійснювалися залученим власником суб`єктом господарювання, та непідписання представником теплопостачальної організації акта про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, не може мати своїм наслідком визнання відповідних дій самовільним відключенням.

Акт про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 14.09.2020 року складений за участю представника монтажної організації ФО підприємця ОСОБА_2 (а.с.21), представника власника будинку ОСОБА_3 (підписи скріплені відповідними печатками). Суд звертає увагу, що основним документом для сторін є рішення органу самоврядування - дозвіл на переобладнання та встановлення індивідуального опалення, фактично здійснення відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж теплопостачання. Прийняття такого рішення передбачає з`ясовання технічної можливості відключення та відповідність такої дії законодавчим нормам, в іншому випадку дозвіл не надається. Відповідальність за дотримання процедури покладена на державний орган. У споживача зобов`язання, в разі не бажання отримувати послугу, здійснити відключення на підставі дозволу у відповідності до технічної документації, припинити отримувати послугу. Доказів оскарження рішення міськвиконкому чи наслідків, такого рішеннями, сторонами не заявлялось.

За наслідком акту про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП, сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Виключенням є випадок, коли у власника житла є лист від теплопостачальної організації, що нарахування плати за теплову енергію не виконується, оскільки квартира відключена від централізованого опалення (в незалежності від способу відключення).

З цього приводу апеляційний суд акцентує наступне, факт відключення, про який йдеться в акті від 14.09.2020 року, сумніву не підлягає, сторони попереднього зобов`язання можуть переглянути умови договору, те на що наголошує відповідач щодо допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, транзитних мереж, куди послуга продовжує подаватися і якими теоретично, на думку відповідача, користується позивач. Але, як вище вказано, між сторонами не було письмового договору щоб обумовлювати питання його розірвання чи трансформувати в договір з іншими умовами. ОСОБА_1 добросовісно звернувся до комунального підприємства з заявою 21.09.2020, в межах якої можливо було виступити з пропозиціями припинення чи пролонгації в новому вигляді зобов`язань, натомість відповідач не прореагував, всі невдоволення визначив лише в межах судового провадження, як заперечення на позов.

Доводи відповідача, що відключення квартири позивача від ЦО в повній мірі не відбулося, а відтак неможливо з достовірністю вважити що не відбувається споживання комунальною послугою, з огляду на залишення транзитних неізольованих стояків, апеляційний зазначає слідуюче.

Відповідно до ч.1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В порядку ч. 5-7 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно до ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За наслідком письмових пояснень, а також пояснень сторони в суді в сукупності, судом не встановлено факту дій позивача незаконними. Запис в акті від 2020 року про не ізольованість стояків, ніяким чином не свідчить про використання теплової енергії власником квартири, а ті можливі витрати/затрати, в разі неізольованості і на час звернення до суду (принцип ізоляції і як проводиться перевірка, відповідачем в суді не вказана) абсолютно не перешкоджає припинити правовідносини між сторонами справи щодо нарахування платежів за ЦО.

Головний доказ та обставина в справі це дозвіл на встановлення індивідуального опалення, тобто здійснення відключення від мереж ЦО. Відповідно до принципу «належного врядування ризик будь-якої помилки державного органу треба покладати на державу та не виправляти ці помилки за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 січня 2012 року, заява № 29979/04). Тому певне недотримання Світловодською міською радою процедури, визначеної у розділі ІІІ Порядку саме щодо дій органу місцевого самоврядування, не може мати для позивача жодних негативних наслідків.

За викладеного, доводи ТОВ «Світловодськпобут» щодо недотримання позивачем встановленого законом порядку відключення квартири від системи централізованого опалення та постачання гарячої води, самовільне відключення не заслуговують на увагу.

Переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції у даній справі, апеляційним судом враховано правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 18 листопада 2019 року у справі № 401/2587/18, від 14 лютого 2020 року у справі № 401/799/8, від 31 березня 2021 року у справі № 401/853/20, від 21 вересня 2022 року у справі №401/661/20, від 31 травня 2022 року у справі № 402/1623/20. Які також звертають увагу на ефективність способу захисту позивача, при відсутності вимог про стягнення боргу.

У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі №766/20797/18 зроблено висновок, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права та примусове виконання обов`язку в натурі (пункти 1 і 5 частини другої статті 16 ЦК України).

Вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності у постачальника права вимагати оплати донарахованого боргу та відсутності обов`язку (який кореспондує вказаному праву) у споживача з оплати такого боргу. Ця вимога є ефективним способом захисту інтересу боржника в юридичній визначеності у спірних правовідносинах.

Ефективним способом захисту прав споживача є і вимога зобов`язати постачальника списати з особового рахунку споживача донараховану заборгованість, тобто про примусове виконання обов`язку в натурі. Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо. Задоволення цієї вимоги унеможливить виставлення постачальником рахунків на суму боргу, який споживач не визнає, за наявності невирішеного спору, або якщо суд визнав цей борг безпідставним.

Відповідач не припинив нарахування щомісячних платежів/боргу, що явно зачіпає інтерес власника житла і не може розцінюватися, як власний обрахунок суб`єкта господарювання, враховуючи активну позицію і обґрунтування заперечень відносно заявленого позову. Більш того, ТОВ «Світловодськпобут» звернувся у 2019 році до суду про стягнення боргу з ОСОБА_1 за спожиту послугу в період з 1 листопада 2020 року по січень 2022 року, справа №401/574/22. Судовою ухвалою від 03.02.2023 заява представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 14 червня 2022 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, задоволена. Скасовано заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 червня 2022 року. Справа по суті не розглянута. ЄДРСР такої інформації не містить, як і не зазначено сторонами про вирішення справи в провадженні яке переглядається апеляційним судом. Відзив позивача лише містить посилання на вказане цивільне провадження, відповідачі також не обґрунтовували заперечення справою № 401/574/22.

Більш того, до матеріалів позову долучене попередження ОСОБА_1 про виниклу заборгованість станом на 01.01.2023 року в сумі 13985,94 грн (а.с.25). Все перелічене підтверджує про інтерес позивача захищати невизнане право у спосіб, який ним обраний і який законодавством визнається.

Постановою Верховного Суду від 31 березня 2021 року в справі № 401/853/20 за аналогічними правовідносинами та ідентичними вимогами, заявленими до того ж відповідача, колегія суддів погодилася з обраним способом захисту, задовольнила вимоги позивача, залишивши в силі рішення, яким зобов`язано припинити нарахування плати за послугу з теплопостачання.

Пояснення відповідача про опалення будинку в цілому і місць загального користування, і що за будь-яких обставин тепло поширюється через конструкції на відключене від теплокомунікації помешкання, не охоплюється умовами того фактичного договору, який діяв між сторонами і на вирішення порушеного спору та не перешкоджає укладенню договору стосовно обставин, що заявляються підприємством.

Оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції також прийняв до уваги, що рішенням тимчасової адміністративної колегії Антимономопольного комітету України № 41-р/тк від 04.11.2020 визнано, що спільне підприємство-товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Крупської, 2а, ідентифікаційний код юридичної особи 31678853) за результатами господарської діяльності у 2017, 2018 та 2019 роки займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг зі централізованого опалення в межах території м. Світловодськ Кіровоградської області, де розташовані теплові мережі, які використовувало СП ТОВ «Світловодськпобут» для транспортування та постачання теплової енергії; спільне підприємство-товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з централізованого опалення, а саме, зі проведення нарахування 100 % плати за послуги з централізованого опалення споживачам, відключеним від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, які фактично не надавалися, що призвело до ущемлення інтересів споживачів і яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку; за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини рішення, накладено на спільне підприємство-товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» штраф у розмірі 1 192 689 (один мільйон сто дев`яносто дві тисячі шістсот вісімдесят дев`ять) гривень; зобов`язано спільне підприємство-товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, у двомісячний строк з дня отримання рішення, про що повідомити Антимонопольний комітет України.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2023 року,- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань

О.Л. Дуковський