У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Рябенка В.О.

представника скаржника Руссова В.І.

державного виконавця Данилюка Р.В.

представника боржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління на дії державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), представник стягувача - Дарницька спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері, стягувач - Київське квартирно-експлуатаційне управління, боржник - ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

01.08.2023 до Деснянського районного суду м. Києва надійшла скарга Київського квартирно-експлуатаційного управління на дії Деснянського відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просять:

- поновити строк на звернення зі скаргою;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.08.2015 (ВП № НОМЕР_2), в подальшому уточнено дату винесення постанови - 18.06.2014;

- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження від 18.06.2014 (ВП № НОМЕР_2).

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.06.2009 по справі № 2-2325/09 зобов`язано ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку площею 400 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; знести за власний рахунок фундамент, розташований на земельній ділянці площею 20 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 ; звільнити земельну ділянку площею 20 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; знести за власний рахунок паркан, розташований на земельній ділянці площею 400 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання даного рішення видано виконавчий лист № 2-2325/2009 від 02.04.2013. В подальшому, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.05.2013 № НОМЕР_2. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», яка мотивована тим, що згідно листа № 124 від 05.03.2014 Міністерства оборони України Київського квартирно-експлуатаційного управління рішення виконано. Представник скаржника зазначає, що в рамках даного виконавчого провадження з боку виконавчої служби не надсилалося жодних виконавчих документів. У своїх запитах (від 25.10.2022 та від 03.01.2023) Київське квартирно-експлуатаційне управління просило повідомити про хід виконавчого провадження № НОМЕР_2, однак посадові особи Відділу не реагували на вказані запити та жодним чином не повідомляли про хід виконавчого провадження, та про дії які були вчиненні державним виконавцем для реального виконання рішення суду. У відповідь на скаргу на неправомірну бездіяльність посадових осіб Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області своєю відповіддю від 07.07.2023, яку було отримано скаржником 18.07.2023 повідомило, що державним виконавцем 18.06.2014 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Тому, тільки 18.07.2023 Київському КЕУ стало відомо про те, що 18.06.2014 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з тим, що Київське КЕУ з об`єктивних незалежних від нього причин до 18.07.2023 не було обізнаним про наявність постанови державного виконавця від 18.06.2014 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3, наявність в діях державного виконавця ознак незаконності та протиправності при винесенні оскаржуваної постанови і отримало можливість бути обізнаним про порушення своїх законних прав тільки після вказаної дати та скористатись своїм правом на його оскарження, скаржник просить врахувати об`єктивність причини пропуску строку на подання скарги. Представник скаржника вважає, незаконними дії державного виконавця Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про винесення постанови від 18.06.2014 про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2.

В судовому засіданні представник Київського квартирно-експлуатаційного управління підтримав вимоги скарги, просив поновити строки для зверненя до суду зі скаргою, визнати неправомірними дії державного виконавця в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та скасувати постанову.

Державний виконавець Данилюк Р.В. в судовому засіданні зазначив про те, що дійсно на примусовому виконанні у відділі перебував виконавчий лист № 2-2325/2009 від 02.04.2013, виданий Деснянським районним судом м. Києва про зобов`язання ОСОБА_2 знести за власний рахунок паркан, розташований на земельній ділянці площею 400 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує також про те, що не 18.06.2014, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням згідно з листом № 124 від 05.03.2014 Міністерства оборони України Київського квартирно-експлуатаційного управління, в якому вказано, що забор розібрано, земельна ділянка звільнена. Відповідно до правил ведення діловодства строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. Після закінченого вказаного строку виконавче провадження підлягало знищенню. З даних ВП - спецрозділу вбачається, що згідно листа № 124 від 05.03.2014, паркан знесено, рішення суду виконано.

В судовому засіданні представником божника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надано пояснення, відповідно до яких остання підтвердила, що боржником рішення суду від 22.09.2009 було виконано в повному обсязі, при цьому надала копії постанов про закінчення виконавчого провадження, які були надані на підтвердження виконання рішення.

Суд, розглянувши подані учасниками справи документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши додані документи, судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 червня 2009 року по справі № 2-2325/09 позовні вимоги військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 і Київського квартирно-експлуатаційного управління було задоволено повністю.

Зобов`язано ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку площею 400 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; знести за власний рахунок фундамент, розташований на земельній ділянці площею 20 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; звільнити земельну ділянку площею 20 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; знести за власний рахунок паркан, розташований на земельній ділянці площею 400 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 .

На примусовому виконанні Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2325/2009 від 02.04.2013, виданого Деснянським районним судом м. Києва в частині зобов`язання ОСОБА_2 знести за власний рахунок паркан, розташований на земельній ділянці площею 400 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

18 червня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. Підставою є лист № 124 від 05.03.2014 Міністерства оборони України Київського квартирно-експлуатаційного управління, у якому зазначено, що паркан знесено. Рішення суду виконано.

Зокрема, в судовому засіданні представник Київського квартирно-експлуатаційного управління не надала підтвердження того, що рішення не виконано, не знесено паркан розташований на земельній ділянці площею 400 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки інформація не перевірена.

Згідно зі ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, діючій на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконання.

Здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону та п. 6 розд. І Інструкції під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з абз. 2 п. 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі № 817/928/17, викладеного у постанові від 27.03.2020, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали скарги не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при закінченні виконавчого провадження.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для задоволення скарги, оскільки належних доказів на підтвердження порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при закінченні виконавчого провадження, матеріали справи не містять. Зокрема, рішення суду ухвалено у 2009 році, скаргу на дії державного виконавця подано у серпні 2023 року, тобто через 14 років. Посилання на те, що про закінчення виконавчого провадження скаржнику стало відомо у липні 2023 року, не є належним доказом обгрунтування поновлення строків, оскільки скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк не лише з дня, коли особа дізналася, а й коли повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Крім того, суду не надано доказів не виконання рішення суду, оскільки будь - яких документів на підтвердження не звільнення земельної ділянки та не знесення паркану суду не надавалось.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 258-261, 268, 352-354, 447, 449 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги Київського квартирно-експлуатаційного управління на дії Деснянського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), представник стягувача - Дарницька спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері, стягувач - Київське квартирно-експлуатаційне управління, боржник - ОСОБА_2 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали суду складено 25.12.2023.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон