Справа № 341/32/23
Провадження № 22-з/4808/61/23
Головуючий у 1 інстанції Васильцова Г.А.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
30 червня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,
суддів: Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,
секретаря Працун В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 та Цюняк Оксани Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк Олексія Орестовича про скасування нотаріальної дії,
Рішенням Галицького районного суду від 27 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк О.О. про скасування нотаріальної дії відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 червня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Галицького районного суду від 27 березня 2023 року без змін.

21 червня 2023 року представницею Цюняка А.С., Цюняк О.В. подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення.

Заява обґрунтована тим, що, приймаючи постанову про відмову в задоволенні апеляційної скарги, суд не зазначив нового розподілу судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції. Як вбачається з матеріалів справи у відзиві на апеляційну скаргу адвокат Манченко О.В. просила здійснити розподіл судових витрат, подавши відповідні докази на їх підтвердження. Вказаний відзив надсилався апелянту, на адресу зазначену в апеляційній скарзі. Крім того, представниця апелянта Лотоцька Н.В. отримала примірник відзиву в судовому засіданні 08 червня 2023 року.

Оскільки заява про ухвалення додаткового рішення не містить клопотання про розгляд питання в судовому засіданні, необхідність розгляду заяви з викликом учасників справи відсутня. Разом з тим копію заяви було направлено позивачці та її представниці на вказані в апеляційній скарзі засоби зв`язку, а також роз`яснено їм право подати до суду апеляційної інстанції свої міркування або заперечення стосовно стягнення на користь відповідача судових витрат.

Заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу позивачка та її представниця не подали.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Згідно із частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвокат Манченко О.В. надала копії витягів з договорів про надання правничої допомоги №48/23 і 49/23 від 10 лютого 2023 року, укладених між Адвокатським об`єднанням «Перша колегія адвокатів України» в особі адвоката Манченко О.В. та Цюняк О.В., Цюняк А.С.; ордерів на представлення інтересів останніх в Івано-Франківському апеляційному суді від 19 травня 2023 року; актів виконаних робіт/наданих послуг від 10 лютого 2023 року за договорами про надання правничої допомоги.

Так, на спілкування з клієнтом та надання консультації адвокатом потрачено 1 година, вартість якої становить 500,00 грн; на вивчення апеляційної скарги 1 година вартістю 500,00 грн; складання відзиву на апеляційну скаргу - 4 години вартістю 3 000,00 грн; участь в одному судовому засіданні вартістю 2000,00 грн. А отже, витрати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на правничу допомогу становлять 6 000,00 грн.

Відповідно до квитанцій №0438982 та 0438983 від 19 травня 2023 ОСОБА_1 та Цюняк О.В. сплатили АО «Перша колегія адвокатів України» по 3000,00 грн за надані правові послуги.

Стосовно заявлених до стягнення витрат суд апеляційної інстанції зазначає, що такі витрати пов`язані з розглядом справи підтверджуються належними доказами, зокрема відзивом на апеляційну скаргу, складеним адвокатом, та протоколом судового засідання від 08 червня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 брала участь в одному судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Оскільки при ухваленні апеляційним судом постанови від 08 червня 2023 року в даній справі не було вирішено питання про судові витрати, подана представницею відповідачів заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за надання правничої допомоги адвокатом Манченко О.В., апеляційний суд враховує відсутність заперечення ОСОБА_2 та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а відтак неспростованість неспівмірності витрат, які підлягають розподілу між сторонами; загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, складність справи та виконаних адвокатом робіт; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для апелянта.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 підлягають стягненню з ОСОБА_2 повністю.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення заяви адвоката Манченко О.В. та прийняття додаткової постанови відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалити додаткове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 3 000,00 грн (три тисячі гривень) на відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 3 000,00 грн (три тисячі гривень) на відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 30 червня 2023 року.