Житомирський апеляційний суд
Справа №274/394/23 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т.М.
Категорія 82 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №274/394/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Вдовиченко Т.М. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом та просив визнати незаконною бездіяльність Публічного акціонерного товариства Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» щодо невідновлення залишку коштів на його банківському рахунку та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № SAMDNWFC8 від 04.01.2022 із вирахуванням сум знятих коштів в період з 12.11.2022 по 13.11.2022 та відповідних нарахувань.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є клієнтом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», у відділенні якого йому оформили кредитну карту НОМЕР_1 , за заявою № SAMDNWFC8 від 04.01.2022.

В період з 12.11.2022 по 13.11.2022 невстановленими особами проведено багаторазові операції по списанню з його кредитного рахунку коштів на загальну суму 26824,42 грн, у зв`язку із чим 14.11.2022 він написав заяву до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про вчинення кримінального правопорушення, про що до ЄРДР були внесенні відповідні відомості за ч.4 ст. 185 КК України (номер кримінального провадження 0000876). Зазначив, що в подальшому звернувся на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк», а згодом і до регіонального відділення фінансової установи щодо проведення службового розслідування за даним фактом та за його наслідком відновлення його порушених фінансових прав, проте отримав відмову, яка мотивована тим, що вказані кошти були списані з його вини.

Наголосив, що даних кредитної картки та коду доступу до мобільного додатку «Приват24» ним не розголошувалось та нікому не передавалось; відсутності смс-повідомлень на його фінансовий номер при здійсненні трансакцій; про здійснення у вказаний період великої кількості одноманітних операцій (80 операцій на суму 26824,42 грн.) та інші, проміжки між якими в більшості випадків складали від 7 секунд до 1 хвилини) по зняттю коштів, що не є характерним для його історії кредитування. Зазначив, що він не вчиняв жодних дій, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а тому вважає дії Банку щодо невідновлення залишку коштів на його рахунку протиправними та просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2023 року позов задоволено. Визнано незаконною бездіяльність посадових осіб Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» по невідновленню залишку коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 (рахунок НОМЕР_2 , заява № SAMDNWFC8 від 04.01.2022) до того стану, у якому він був перед виконанням операцій по зняттю з нього коштів в період з 12.11.2022 по 13.11.2022.

Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором (рахунок НОМЕР_2 , заява № SAMDNWFC8 від 04.01.2022), укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 із вирахуванням сум знятих коштів в період з 12.11.2022 по 13.11.2022 та відповідних нарахувань.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 2147,20 гривень.

Не погодившись із указаним судовим рішенням, АТ КБ «Приват Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за результатами перевірки встановлено відсутність вини банку в несанкціонованому списанні коштів, клієнт своїми діями спричинив шахрайство, оскільки шахрайські дії третьої особи по відношенню до клієнта банку ОСОБА_1 , в результаті яких 13.11.2022 року з його кредитної карти були списані кошти на оплату товару на сайті aliexspress, сталися як наслідок компрометації даних його картки на зовнішньому сайті іншої установи, за посиланням на який клієнт міг зайти через свою неуважність чи необачність. Згідно даних ПК банку авторизація карти та оплата були проведені з ручним вводом номеру картки (posentrey mode - 12), введенням cvv-коду (resp code-1), без підтвердження пароля 3d-secure (pos condition - 87, 78). Крім того, зміни логіну і паролю входу в аккаунт Приват24 клієнта ОСОБА_1 , в період шахрайських дій, не здійснювались, а також нетипові входи в Приват24 клієнта, не зафіксовано. Наголошує, що в період зняття коштів Банком надсилались відповідні смс з інформуванням клієнту, операції відбулися з ручним введенням номера картки та cvv-коду, а тому Банк не має нести відповідальність за зазначені операції, про які Банк був повідомлений вже після їх проведення. Наявність кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 не впливає на договірні правовідносини, не спростовує їх існування та не припиняє їх.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (ч.1 ст.368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що на підставі Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг на відкриття та обслуговування поточного рахунку від 04.01.2022 АТ КБ "Приватбанк" відкрито ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію, на підставі якого відповідач відкрив рахунок № НОМЕР_3 . ОСОБА_1 отримав картку "Універсальна" № НОМЕР_4 та кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по цьому рахунку .

Відповідно до вказаної Заяви позивач підтвердив, що її підписанням приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк", що розміщені в мережі Інтернет в редакції чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

18.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" із письмовою заявою про відновлення залишку коштів на рахунку НОМЕР_1 за заявою №SAMDNWFC8 від 04.01.2022 до того стану, у якому він був до несанкціонованого списання коштів в період з 12.11.2022 по 13.11.2022 на загальну суму 26 824,42 грн; надання йому документів, що складають кредитний договір, укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 за банківським рахунком НОМЕР_2 , заява №SAMDNWFC8 від 04.01.2022 та закриття рахунку (а.с.10).

Згідно відповіді АТ КБ "ПриватБанк" від 27.11.2022 вих. № 20.1.0.0.0/7-221118/25067 банк повідомив, що чинним законодавством Банку не надано повноважень здійснювати повернення проведеного переказу тому Банк не може повернути переказані кошти (а.с.11.12).

21.12.202 ОСОБА_1 повторно звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" із письмовою заявою про незаконне списання кредитних коштів з його рахунку НОМЕР_1 , за заявою №SAMDNWFC8 від 04.01.2022 на загальну суму 26 824,42 грн. Просив повторно надати йому документи, що складають кредитний договір, укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 за банківським рахунком НОМЕР_2 , заява №SAMDNWFC8 від 04.01.2022 (а.с.13).

З виписки по рахунку НОМЕР_2 , заява №SAMDNWFC8 від 04.01.2022, належного ОСОБА_1 вбачається, що з 12.11.2022 по 13.11.2022 з його карткового рахунку було списано кошти для здійснення значної кількості переказів на загальну суму 26 824,42 грн (а.с.7-9).

Згідно витягу з ЄРДР Бердичівським відділом поліції в Єдиному реєстру досудових розслідувань зареєстровано заяву ОСОБА_1 від 14.11.2022 за ч.4 ст.185 КК України за фактом здійснення крадіжки грошових коштів в сумі 26 000 грн невстановленою особою з банківських карток "Приватбанку" , що належать ОСОБА_1 (а.с.15).

Судом першої інстанції також встановлено, що Службою безпеки Банку була проведена службова перевірка за фактом зняття коштів з рахунку клієнта. За результатами перевірки встановлено наступні обставини. Станом на момент проведення перевірки, в АТ КБ "Приватбанк" по клієнту ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_5 ) наявна заборгованість яка виникла по договору реф. SAMDNWFC8 (карта Універсальна). Дана заборгованість виникла внаслідок зняття 13.11.2022 в проміжок часу з 06:18 по 07:52 год. з карти Універсальна № НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_1 коштів в загальній сумі 26749,52 грн. Кошти з карти списані 72-ма трансакціями через термінал TWITERM, власником якого є AliExpress, на сайті AliExpress.com, як оплата за покупку товарів. Згідно даних ПК банку авторизація карти та оплата були проведені з ручним вводом номеру картки (posentrey mode - 12), введеням cvv-коду (resp code-1), без підтвердження пароля 3d-secure (pos condition - 87, 78). На підставі звернення клієнта, банком 14.11.2022 по вищевказаним операціям подано заявки на Chargeback, за результатами яких по 15-ти транзакціям справу виграно та здійснено повернення коштів на загальну суму 9169 грн. Дані кошти повернуті 14.01.2023 на карту № НОМЕР_6 клієнта ОСОБА_1 . По іншим заявкам визначено статус "Відмова - не оскаржується безакцентне списання (доліміт) "та "Відмова - повторне оскарження", згідно правил міжнародної платіжної системи Visa, Mastercard. В ході перевірки здійснено аналіз логів змін облікових даних Приват24 клієнта та логів входу в аккаунт Приват24 за результатами чого встановлено, що зміни логіну і паролю входу в аккаунт Приват24 клієнта ОСОБА_1 , в період шахрайських дій, не здійснювались, а також нетипові входи в Приват24 клієнта, не зафіксовано. Аналізом виборки SMSARC (Архів вихідних CMC пo номеру телефону _за_період).. встановлено, що в період зняття коштів з карти № НОМЕР_4 на фінансовий номер телефону НОМЕР_7 ОСОБА_1 банком надсилались смс-повідомлення з інформуванням про вищевказані операції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що не було встановлено, що списання грошових коштів із рахунку ОСОБА_2 відбулося внаслідок дії чи бездіяльності останнього, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а безпідставне списання відповідачем коштів із карткового рахунку позивача в силу положень статті 1073 ЦК України покладає на відповідача обов`язок негайно після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити проценти та відшкодувати збитки, якщо інше не встановлено законом, тому дії відповідача не відповідають вимогам ст. 1073 ЦК України, ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 7.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд

і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає у тому числі можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

На підставі частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»:-банківський платіжний інструмент - засіб, що містить реквізити, які ідентифікують його емітента, платіжну систему, в якій він використовується, та, як правило, держателя цього банківського платіжного інструмента. За допомогою банківських платіжних інструментів формуються відповідні документи за операціями, що здійснені з використанням банківських платіжних інструментів, на підставі яких проводиться переказ грошей або надаються інші послуги держателям банківських платіжних інструментів; -банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; -розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи.

Згідно зі ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» для здійснення банківської діяльності банки відкривають та ведуть кореспондентські рахунки у Національному банку України та інших банках в Україні і за її межами, банківські рахунки для фізичних та юридичних осіб у гривнях та іноземній валюті.

Банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України.

При виконанні розрахункової операції банк зобов`язаний перевірити достовірність та формальну відповідність документа.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти

з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги»:

1) автентифікація - процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг;

2) авторизація діяльності - визначена цим Законом процедура допуску до провадження діяльності з надання платіжних послуг, обмежених платіжних послуг, допоміжних послуг, що здійснюється шляхом видачі ліцензії та/або включення до Реєстру платіжної інфраструктури;

3) безготівкові розрахунки - перерахування коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів, а також перерахування надавачами платіжних послуг коштів, внесених платниками готівкою, на рахунки отримувачів;

4) вразливі платіжні дані - дані (їх сукупність), включаючи індивідуальну облікову інформацію, за допомогою яких можуть вчинятися шахрайські дії;

36) надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника для виконання платіжних операцій;

39) неакцептована платіжна операція - платіжна операція, виконана надавачем платіжних послуг платника на підставі наданої ініціатором платіжної інструкції без отримання згоди платника (крім примусового списання (стягнення) або після відкликання такої згоди;

44) неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно);

69) помилкова платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі;

82) споживач - фізична особа, яка отримує або має намір отримати платіжну послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю;

85) суб`єкти платіжних операцій - користувачі (платники, отримувачі) та відповідні надавачі платіжних послуг;

87) схема виконання платіжних операцій - єдиний набір правил, стандартів та/або процедур, що розроблені та використовуються для виконання платіжних операцій (у тому числі в платіжній системі) і визначають порядок ініціювання, виконання та завершення платіжних операцій, платіжні інструменти, що використовуються для виконання платіжних операцій, порядок їх емісії та еквайрингу;

88) технологічний оператор платіжних послуг (далі - технологічний оператор) - юридична особа, що надає послуги процесингу, клірингу або виконує операційні, інформаційні та інші технологічні функції, пов`язані з наданням платіжних послуг, без залучення коштів за платіжними операціями на свій рахунок;

90) унікальний ідентифікатор - комбінація цифр або знаків, що надається користувачу надавачем платіжних послуг та дає змогу однозначно ідентифікувати користувача та/або його рахунок для цілей виконання платіжної операції;

Згідно з ч. 3 ст. 32 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача щодо використання платіжного інструменту, помилкових, неналежних, неакцептованих платіжних операцій, ініційованих з використанням такого платіжного інструменту, надавати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, встановлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень (скарг) громадян.

Відповідно до ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний:

1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором;

2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом;

3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права;

4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції;

5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Відповідно до ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» емітент має право:

1) заблокувати електронний платіжний засіб користувача після надходження повідомлення про втрату чи загрозу втрати електронного платіжного засобу або в інших випадках відповідно до умов договору та/або законодавства;

2) розблокувати електронний платіжний засіб, якщо втрата електронного платіжного засобу користувачем не підтвердилася або в інших випадках відповідно до умов договору та/або законодавства;

3) зупинити або припинити право користувача на використання електронного платіжного засобу у разі порушення користувачем умов його використання, визначених договором та/або законодавством. Зупинення або припинення права користувача на використання електронного платіжного засобу не припиняє зобов`язань користувача і емітента, що виникли до зупинення або припинення зазначеного права.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону України «Про платіжні послуги» надавачі платіжних послуг зобов`язані здійснювати моніторинг платіжних операцій користувачів відповідно до внутрішнього порядку управління операційними ризиками та ризиками інформаційної безпеки з метою ідентифікації неакцептованих, помилкових та неналежних платіжних операцій, суб`єктів таких операцій та забезпечувати вжиття заходів для запобігання або припинення таких операцій.

Статтею 86 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено відповідальність надавачів платіжних послуг під час виконання платіжних операцій і зокрема зазначене наступне.

1. Надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином.

2. Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

3. Користувачі мають право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг внаслідок помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

4. Надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків зобов`язаний на запит користувача, якого він обслуговує, невідкладно вжити заходів для отримання всієї наявної у надавача платіжних послуг інформації про платіжну операцію та надати її користувачу без стягнення плати.

8. Надавачі платіжних послуг платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за помилкові платіжні операції, у тому числі за виконання:

1)помилкової платіжної операції на рахунок неналежного отримувача;

2)помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника;

3)платіжної операції з рахунку платника без законних підстав або внаслідок інших помилок надавача платіжних послуг.

11. Платник, з рахунку якого внаслідок помилки неналежного стягувача без законних підстав списано кошти, має право на стягнення суми такої платіжної операції з неналежного стягувача у судовому порядку.

18. Надавач послуг з ініціювання платіжної операції у разі невиконання або неналежного виконання платіжної операції з його вини зобов`язаний відшкодувати надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку на вимогу останнього всі понесені збитки та суми, відшкодовані користувачам. Надавач платіжних послуг з обслуговування рахунку несе передбачену цим Законом відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій, ініційованих через надавача платіжних послуг з ініціювання платіжної операції.

19. Надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний відшкодувати надавачу платіжних послуг платника заподіяну шкоду внаслідок незастосування посиленої автентифікації у випадках, якщо її застосування вимагається відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

20. Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за дії або бездіяльність своїх працівників, залучених комерційних агентів та надавачів платіжних послуг - посередників, у тому числі за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій та/або за заподіяну шкоду.

21. Надавачі платіжних послуг несуть передбачену законодавством відповідальність за недотримання встановлених вимог щодо обробки персональних даних користувачів під час надання платіжних послуг.

22. Надавачі платіжних послуг несуть передбачену законодавством відповідальність за порушення прав та інтересів споживачів.

Відповідно до ч. 5 ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги» до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Аналіз вказаних положень актів цивільного законодавства дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.

Банк зобов`язаний інформувати користувача про всі операції з використанням платіжного засобу, а платник зобов`язаний повідомляти банк про всі оспорюванні ним операції, здійснені з використанням електронного платіжного засобу.

Крім того, у випадку повідомлення користувачем банку про платіжні операції, які він не використовував, банк зобов`язаний вжити заходів щодо збереження залишку коштів користувача та провести ретельне розслідування таких фактів і повідомити користувача про його наслідки.

При цьому на платника покладається відповідальність за здійснення несанкціонованих ним платежів за умови доведеності, що його дії чи бездіяльність призвели до втрати або незаконного використання платіжного засобу чи інформації, які дають можливість ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду

від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 03 жовтня 2022 року

у справі № 387/746/18, від 07 листопада 2022 року справа № 751/5017/20.

Отже, суд першої інстанції, встановивши, що списання коштів з банківського рахунку ОСОБА_1 в період з 12.11.2022 по 13.11.2022 на загальну суму 26 824,42 грн. відбулося без належної правової підстави, внаслідок списання 72-ма транзакціями через термінал TWITERM, власником якого є AliExpress, на сайті AliExpress.com, як оплата за покупку товарів, про що ОСОБА_1 невідкладно повідомив банк та правоохоронні органи про цей факт, внаслідок чого відомості були внесені до ЄРДР, та відсутні докази того, що вказане списання відбулося внаслідок дії чи бездіяльності останнього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «Приват Банк», що клієнт своїми діями спричинив шахрайство, оскільки шахрайські дії третьої особи по відношенню до клієнта банку ОСОБА_1 , в результаті яких 13.11.2022 року з його кредитної карти були списані кошти на оплату товару на сайті aliexspress, сталися як наслідок компрометації даних його картки на зовнішньому сайті іншої установи, за посиланням на який клієнт міг зайти через свою неуважність чи необачність, а також те, що ОСОБА_1 передав особисту конфіденційну інформацію з розголошенням персональних даних третім особам, а тому банк не повинен нести відповідальність за цю операцію не заслуговують на увагу, оскільки вони є лише припущенням АТ КБ «ПриватБанк» та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Безпідставним є посилання у апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції висновків, які були викладені у постанові Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі № 182/5175/16-ц, враховуючи наступне.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

Залишаючи без змін постанову апеляційного суду, Верховний Суд

у постанові від 07 грудня 2020 року у справі № 182/5175/16-ц вказував, що після укладення кредитного договору відповідач отримав картку та користувався нею, зокрема, знімав готівкові кошти, оплачував товари

у магазинах, поповнював картковий рахунок тощо. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконав, тому відповідно до наданого банком розрахунку утворилась заборгованість. Операція з переказу спірних коштів була здійснена у мережі Інтернет з підтвердженням платежу 3D Secure, списання коштів з карткового рахунку позичальника відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, позичальник підтвердив факт надходження на його телефон відповідних повідомлень від АТ КБ «ПриватБанк», тому останнє не повинене нести відповідальність за дану операцію.

У цій справі службовою перевіркою Банку встановлено, що авторизація карти та оплата були проведені з ручним вводом номеру картки (posentrey mode - 12), введеням cvv-коду (resp code-1), без підтвердження пароля 3d-secure (pos condition - 87, 78). Разом із тим, списання коштів з карткового рахунку позичальника відбулося без електронної ідентифікації електронного платіжного засобу і його користувача, а позичальник заперечив факт надходження на його телефон відповідних повідомлень від АТ КБ «ПриватБанк», так і факт розповсюдження ним персональних даних щодо картки, cvv-коду тощо. Докази протилежного матеріали справи не містять.

Помилковими є доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не дослідив належним чином зібрані у справі докази, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були надані до суду у визначеному процесуальним законом порядку та були досліджені під час розгляду справи і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли в застосуванні норм матеріального та процесуального законодавства до спірних правовідносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції, про що зазначено у мотивувальній частині цієї постанови.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: