Номер провадження: 22-ц/813/411/23
Справа № 501/2048/18
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Дришлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Узун Н.Д.,

за участю: голови правління СТ «Портовик» - Балабаш Т.А.

та адвоката СТ «Портовик» Нянчука О.М.

переглянув у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Садового товариства «Портовик» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 лютого 2020 року по справі за позовом Садового товариства «Портовик» до ОСОБА_1 , Чорноморської міської ради Одеської області, відділу Держгеокадастру у м. Чорноморськ міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Іллічівського міського нотаріального округу Кушнерової Ліани Давидівни про визнання незаконним та скасування рішення Чорноморської міської ради та виключення з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2018 року СТ «Портовик» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , Чорноморської міської ради Одеської області, відділу Держгеокадастру у м. Чорноморськ міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Іллічівського міського нотаріального округу Кушнерової Л.Д. про визнання незаконним та скасування рішення Чорноморської міської ради та виключення з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку.

Згідно із останніми уточненнями до позовної заяви, СТ «Портовик» просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Чорноморської міської ради №472/32-V від 19.09.2008 про безоплатну передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,060 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 (надалі спірна земельна ділянка).

- визнати недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №918809 від 29.12.2009 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 29.12.2009 за №47, на якому поставлено відмітку про перехід права власності до ОСОБА_3 09.09.2011, та зареєстрованого в Поземельній книзі 19.12.2011, та Витяг, номер НВ-013, з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,060 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

- скасувати рішення Чорноморської міської ради №472/32-V від 19.09.2008 про безоплатну передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,060 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

- визнати недійсним Витяг, номер витягу НВ-014, з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,060 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_1

- виключити з Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку площею 0,0600 га, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: ведення садівництва, кадастровий номер :02:019:0051, що зареєстрована за ОСОБА_1

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , ділянка № НОМЕР_1 , площею 0,0600 га, кадастровий номер :02:019:0051, цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва, реєстраційний номер об`єкта: 08, укладений між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 , зареєстрований приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Кушнеровою Л.Д. 17.10.2013 в реєстрі за №1503 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про вищезазначену земельну ділянку, проведено 17.10.2013, номер запису про право власності: 2928869, реєстраційний номер об`єкта: 08, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №11077872 від 17.10.2013, сформованого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Кушнеровою Л.Д. 17.10.2013 (т. 1 а.с. 2-4, 158-160, 194-195, 223-230).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що земельна ділянка АДРЕСА_3 , ніколи не входила до складу земель СТ «Портовик», а ОСОБА_4 і ОСОБА_1 ніколи не були членами СТ «Портовик». Передача у власність ОСОБА_4 вказаної земельної ділянки порушує права СТ «Портовик», оскільки власник земельної ділянки ОСОБА_1 заявляє вимоги щодо надання їй як члену товариства права користування майном.

07 грудня 2018 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Латій О.В. подав до суду відзив, в якому просив у позові відмовити повністю, посилаючись на безпідставність заявлених вимог та пропуск строку позовної давності (т. 1 а.с. 74-75).

Представник Чорноморської міської ради Одеської області подав до суду відзив, в якому також просив у позові відмовити та розглядати справу без участі представника Чорноморської міської ради Одеської області (т. 1 а.с. 102-104).

Головне управління Держгеокадастру в Одеській області подало суду лист щодо ліквідації відділу Держгеокадастру у м. Іллічівську, здійснення функцій та повноважень передано Головному управлінню Держгеокадастру в Одеській області.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 12 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі СТ «Портовик» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та за відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Учасники справи мають права, встановлені ст. ст. 43, 49 ЦПК України, в тому числі, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Суд здійснює виклик сторін у судові засідання, в тому числі, шляхом надіслання судових повісток в порядку, встановленому ст. ст. 128, 130 ЦПК України.

Сторони про розгляд справи сповіщались належним чином та завчасно.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у даному судовому засіданні за відсутності учасників цієї справи, що не з`явились до судового засідання 22 червня 2023 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статтею 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Згідно до частин другої, третьої статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Статтею 80 ЗК України встановлено, що суб`єктами права власності на землю є, зокрема територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності.

Під час розгляду справи, судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Садове товариство «Портовик» зареєстровано як юридична особа з 19.12.1997 (т. 1 а.с. 10).

Земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0600 га, кадастровий номер 02:019:0051, цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва, належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ №918809, підписаного начальником відділу Держкомзему у м. Іллічівськ Одеської області 29 грудня 2009 року, головою (керівником) Іллічівської міської ради Одеської області 29 грудня 2009 року та реєстратором Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 29 грудня 2009 року, виданого на підставі рішення Іллічівської міської ради Одеської області від 19.09.2008 №472/32-V та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №47 (т. 2 а.с. 45-47, 49).

В свою чергу рішення Іллічівської міської ради Одеської області від 19.09.2008 №472/32-V прийнято згідно із нормами чинного законодавства, у межах та у спосіб визначений нормами ЗК України, на підставі заяви ОСОБА_4 та довідки СТ «Портовик» від 06.08.2008.

Відповідно до договору дарування, укладеного 09.09.2011, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Тисячною І.К. та зареєстрованого в реєстрі за №894, вказану вище земельну ділянку ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 ..

Додатком до вказаного договору є Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №918809, на якому проставлено відмітку про перехід права власності до ОСОБА_3 09.09.2011, та зареєстрованого в Поземельній книзі 19.12.2011 за №:02:019:0051 відділом Держкомзему в м. Іллічівськ Одеської області (т. 1 а.с. 83-84, т. 2 а.с. 35-37).

17 жовтня 2013 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Кушнеровою Л.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №1503, придбала у ОСОБА_3 спірну земельну ділянку (т. 1 а.с. 83-84, т. 2 а.с. 35-37).

26 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до СТ «Портовик» із заявою про прийняття її у його члени, але їй було відмовлено.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08 грудня 2015 року у справі №501/3833/15-ц визнано п. 1 рішення загальних зборів СТ «Портовик» від 09 листопада 2013 року про відмову у прийнятті членом СТ «Портовик» ОСОБА_1 протиправним та його скасовано, зобов`язано СТ «Портовик» розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття її у члени товариства повторно у відповідності до вимог Статуту (т. 1 а.с. 88-90).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25 травня 2018 року у справі №501/2695/16-ц задоволено позов ОСОБА_1 до СТ «Портовик» та зобов`язано останнього укласти з ОСОБА_1 , власницею земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , договори на право користування водою, електроенергією загальними дорогами, колективним майном товариства за визначену окрему плату згідно Статуту даного товариства.

При повторному розгляді заяви ОСОБА_1 про прийняття її у члени кооперативу, з урахуванням рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 грудня 2015 року, загальними зборами СТ «Портовик» згідно протоколу від 24.04.2016 прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у прийнятті її в члени товариства (т. 1 а.с. 76-78).

Згідно рішення Іллічівської міської ради №472/32-V від 19.09.2008 ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку площею 0,060 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 105, т. 2 а.с. 71).

20 серпня 2008 року до Іллічівського міського голови Бєлоглазовою О.С. подано заяву про передачу у власність вказаної вище земельної ділянки (т. 1 а.с. 107).

Згідно довідки голови СТ «Портовик» від 06 серпня 2008 року земельна ділянка № НОМЕР_1 по лінії №2 СТ «Портовик» згідно рішення правління, протокол №84 від 12.10.1985, належить ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 108, т. 2 а.с. 22).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради №775 від 23.08.2001 СТ «Портовик» затверджено акт інвентаризації земельної ділянки загальною площею 12,176 га, з них: 1,487 га під дорогами, 10,673 га під садовими ділянками, 0,016 га землі загального користування та прийнято рішення видати СТ «Портовик» державний акт на право постійного користування вказаною земельною ділянкою (т. 2 а.с. 23).

Рішенням Іллічівської міської ради №322/89-V від 26.10.2007 затверджені фактичні межі земельної ділянки, якою користується СТ «Портовик», загальною площею 11,913 га, у тому числі: в користуванні та власності громад 10,388 га та земель загального користування 1,525 га (т. 2 а.с. 26).

Згідно висновку експерта №916/2019, складеного 10.10.2019 в межі земельної ділянки площею 12,176 га, що знаходиться в користуванні СТ «Портовик» (відповідно до рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради №775 від 23.08.2001) земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:019:0051) не входить. Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:019:0051) входить в межі земельної ділянки площею 11,913 га, що знаходиться в користуванні СТ «Портовик» (відповідно до рішення Іллічівської міської ради №322/89-V від 26.10.2007) (т. 3 а.с. 69-99).

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру номер НВ-013 від 11.10.2013 право власності на земельну ділянку площею 0,060 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:019:0051, зареєстровано за ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 52-54).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру номер НВ-014 від 30.07.2014 право власності на земельну ділянку площею 0,060 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1 , - зареєстроване за ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 5-7).

Статтею 78 ЗК України визначено, що право власності на землю це право володіти, користуватись і розпоряджатись земельними ділянками.

Статтею 81 ЗК України, в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення та видачі оспорюваного державного акту, було передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема: на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (п.п. «б» ч.1); приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування (п.п. «в» ч.1).

Підстави набуття права на землю визначені статтею 116 ЗК України.

Статтею 116 ЗК України, у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України.

Так, зокрема, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян здійснюється на підставі рішення сільської, селищної, міської ради.

Згідно зі ст. 126 ЗК України, у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт.

Частиною третьою статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

На підставі ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або застосування інших, передбачених законом способів.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно із частиною першою статті 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи документів, земельну ділянку СТ «Портовик» розташовано в межах м. Чорноморськ Одеської області. Земельна ділянка товариства складається з двох окремих ділянок. Згідно із інформацією публічної кадастрової карти земельна ділянка товариства не сформована.

На підставі рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради №775 від 23.08.2001 затверджено фактичні межі земельної ділянки площею 12,176 га, що знаходиться в користуванні СТ «Портовик», однак вказаній земельній ділянці кадастровий номер не присвоювався, земельна ділянка не сформована.

Рішенням Іллічівської міської ради №322/89-V від 26.10.2007 затверджено фактичні межі земельної ділянки площею 11,913 га, що знаходиться в користуванні СТ «Портовик». Вказаній земельній ділянці кадастровий номер також не присвоювався, земельна ділянка не сформована.

Встановлено, що на земельній ділянці товариства сформована певна інфраструктура: дороги, електромережі, газопровід, водопровід.

Спірна земельна ділянка з кадастровим номером :02:019:0051, яка належить відповідачу ОСОБА_1 є сформованою.

Наданим стороною позивача висновком експерта підтверджено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_4 (кадастровий номер :02:019:0051) входить в межі земельної ділянки площею 11,913 га, що знаходиться у користуванні СТ «Портовик» (відповідно до рішення Іллічівської міської ради №322/89-V від 26.10.2007).

Позивач при розгляді справи не надав належних та допустимих доказів порушення та/або невизнання, або оспорювання цивільних прав СТ «Портовик» внаслідок прийняття Іллічівською міською радою рішення №472/32-V від 19.09.2008 про передачу ОСОБА_4 спірної земельної ділянки у приватну власність, що свідчить про необґрунтованість заявлених вимог щодо визнання недійсними вказаного рішення та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2013, що в сукупності з іншими встановленими судом обставинами свідчить про відсутність порушення прав позивача СТ «Портовик».

Доводи апеляційної скарги є абсолютно ідентичними доводам у суді першої інстанції, яким місцевий суд надав належну правову оцінку, ці висновки суду є у достатній мірі аргументованими, а тому апеляційний суд вважає, що повторно відповідати на ті самі аргументи заявника необхідності немає.

Стаття 367 ЦПК України визначає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28.10.2010, остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11Конвенції (див. вищепункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову, у зв`язку з чим, на підставі положеньст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Підстав для перерозподілу судових витрат не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Садового товариства «Портовик» залишити без задоволення, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 29 червня 2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду:М.М.Дагомерецький
А.І.Дришлюк
Р.Д.Громік