Провадження № 2-о/643/241/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2023 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді -Майстренко О.М., за участю секретаря -Риндіч О.Б. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області , ОСОБА_2 , про встановлення факту,що має юридичне значення ,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою , в якій просить встановити факт того, що вона спільно проживала із своїм чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 28 серпня 2019 року і по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , та перебувала на його утриманні.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що з 18 червня 1983 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 . Від цього шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявник ОСОБА_1 та її чоловік зареєстровані та постійно проживали у квартирі, за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Кабінет Міністрів України на засіданні 30 жовтня 2014 року прийняв розпорядження № 1053, яким затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Кіровське Донецької області. В 2014 році заявник та її чоловік вимушені були переміститися з тимчасово окупованої території до м. Харкова і зареєстровані були за адресою місця проживання родини їхньої доньки: АДРЕСА_3 . Ця квартира належала на той час на праві власності родині колишнього чоловіка доньки. Після того, як донька розірвала шлюб зі своїм чоловіком та переїхала проживати до свого житла за адресою: АДРЕСА_1 , в 2019 році заявник ОСОБА_1 та її чоловік також переїхали проживати в цю квартиру, належну їхній доньці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 17.10.2014, і проживали в ній постійно, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного та мали спільний бюджет до дня смерті чоловіка, що підтверджують сусіди: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . В 2020 році заявник ОСОБА_1 з чоловіком виїжджали до м. Кіровське в Донецьку область за місцем реєстрації та перебували там де-який час. ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік заявника раптово помер в м. Кіровське Донецької області за місцем реєстрації постійного місця проживання причиною смерті зазначено було підозру на короновірусну інфекцію. М. Кіровське, Донецької області, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року за № 1085-р, входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.02.2021 у справі № 643/2506/21, на підставі якого і було видано свідоцтво про смерть, було встановлено, факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, Харківська область, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кіровське Донецької області. На момент смерті чоловіка заявник вже була непрацездатною особою у зв`язку із досягненням пенсійного віку, перебувала на обліку в органах Пенсійного Фонду України та вже отримувала пенсію за віком у мінімальному розмірі. Покійний чоловік також був пенсіонером та отримував пенсію значно вищу за розміром, ніж пенсія заявника, що і було основним джерелом існування їх сім`ї, тож вона була на утриманні свого чоловіка. Після смерті чоловіка, ОСОБА_1 опинилась у скрутному матеріальному становищі та звернулась до ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, однак рішенням від 30.04.2021 № 17 їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю документів про реєстрацію місця проживання разом із годувальником за однією адресою, їй було запропоновано звернутися до суду для встановлення факту перебування на утриманні. Отже, для оформлення пенсії по втраті годувальника, ОСОБА_1 вимушена була звернутись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Представник заявника адвокат Зольнікова В.О. вимоги заяви підтримала та просила суд задовольнити заяву, справу розглянути за їхньої відсутності.

Представник зацікавленої особи ГУ Пенсійного Фонду Цкраїни в Харківській області в судове засідання не з`явився , про день та час слухання справи сповіщений в установленому порядку, просили слухати справу без їхньої участі.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася , про день та час слухання справи сповіщена в установленому порядку, подала до суду заяву, в якій обставини, викладені ОСОБА_1 підтвердила, просила суд задовольнити заяву про встановлення факту спільного проживання її матері із покійним батьком та перебування на його утриманні, просила суд розглянути справу без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповіднодо цьогоКодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, щопункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 18 червня 1983 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_3 (свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1 ).

Від цього шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 ).

Заявник ОСОБА_1 та її чоловік зареєстровані та постійно проживали у квартирі, за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить їм на праві спільної сумісної власності.

Кабінет Міністрів України на засіданні 30 жовтня 2014 року прийняв розпорядження № 1053, яким затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Кіровське Донецької області.

В 2014 році заявник та її чоловік вимушені були переміститися з тимчасово окупованої території до м. Харкова і зареєстровані були за адресою місця проживання родини їхньої доньки: АДРЕСА_3 . Ця квартира належала на той час на праві власності чоловікові доньки та його матері на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.01.1998.

В 2019 році заявник ОСОБА_1 та її чоловік переїхали проживати в квартиру, належну їхній доньці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 17.10.2014, за адресою: АДРЕСА_1 , проживали в ній постійно, були пов`язані спільним побутом, що підтверджують сусіди: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які склали довідку про це.

В 2020 році заявник ОСОБА_1 виїжджали до м. Кіровське в Донецьку область за місцем реєстрації та перебували там де-який час.

Так ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік заявника помер в м. Кіровське Донецької області за місцем реєстрації постійного місця проживання причиною смерті зазначено було підозру на короновірусну інфекцію.

М. Кіровське, Донецької області, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року за № 1085-р, входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.02.2021 у справі № 643/2506/21, на підставі якого і було видано свідоцтво про смерть, було встановлено, факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, Харківська область, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кіровське Донецької області.

З моменту укладення шлюбу і до самої смерті її чоловіка вони проживали разом однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного та мали спільний бюджет.

Заявник ОСОБА_1 на момент смерті чоловіка вже була непрацездатною особою у зв`язку із досягненням пенсійного віку, перебувала на обліку в органах Пенсійного Фонду України та вже отримувала пенсію за віком у мінімальному розмірі.

Покійний чоловік також був пенсіонером та отримував пенсію. Однак, пенсія чоловіка була значно вища за розміром, ніж пенсія заявника, що і було основним джерелом існування їх сім`ї, тож вона була на утриманні свого чоловіка.

Після смерті чоловіка, ОСОБА_1 опинилась у скрутному матеріальному становищі та звернулась до ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, однак рішенням від 30.04.2021 № 17 їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю документів про реєстрацію місця проживання разом із годувальником за однією адресою.

Згідно із положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» заявник бажає перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, однак у зв`язку із тим, що вона не зареєстрована з померлим за одною адресою, їй було запропоновано звернутися до суду для встановлення факту перебування на утриманні.

Отже, для оформлення пенсії по втраті годувальника, заявникові необхідно встановити факт її спільного проживання із чоловіком ОСОБА_3 з серпня 2019 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходження її на його утриманні.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

З відповіді ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.01.2022 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , контактна адреса: АДРЕСА_3 , перебував на обліку в органах Пенсійного Фонду України з грудня 2019 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 та отримував пенсію у розмірі 8558,50 гривен , а заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на обліку в органах Пенсійного Фонду України з 2019 року та отримує пенсію у розмірі 2200 гривен. Отже розмір пенсії чоловіка заявника значно вища, ніж у неї.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підтвердили, вищевказані обставини.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Судовий порядок встановлення юридичних фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, визначається якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" Пленуму Верховного Суду України, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування : для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно із положеннями ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатним членом сім`ї вважається в тому числі дружина, якщо вона досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. При цьому члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Шлюб, відповідно до ст. 36 СК України, є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.

Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

При цьому, положення законодавства щодо звернення до суду з вимогами про встановлення факту спільного проживання, набули чинності з часу набуття чинності ЦК України (від 16.12.2003р.) та СК України, тобто з 01.01.2004.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 592/17552/18.

Верховний Суд підкреслив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Також Верховний Суд зазначив, що постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Оскільки допомога, яка надавалася заявнику, померлим чоловіком була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування, тож ми вважаємо, що наявні підстави для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого чоловіка.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 3ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно п. 2 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Також у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Таким чином, вищевказані докази в сукупності підтверджують факт спільного проживання заявника з її покійним чоловіком до дня його смерті незалежно від місця реєстрації внутрішньо переміщеної особи, та перебування на його утриманні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спільно проживала із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 28 серпня 2019 року і по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , та перебувала на його утриманні.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має правона поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud2027.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_5 ,

Зацікавлені особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, 61022, м. Харків, Держпром, м-н Свободи, 3 під., 2 пов.;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 30.05.2013 Кіровським МС ГУ ДМС України в Донецькій області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя Майстренко О.М.