30.06.2023 Справа № 756/7462/21
Унікальний № 756/7462/21
Провадження № 8/756/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценко О.М.

за участю секретаря Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 лютого 2022 року у цивільній справі №756/7462/21 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства « Фтизіатрія» виконавчого органу Київської міської ради( Київської Міської Державної адміністрації) про визнання звільнення незаконним, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02.02.2022 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі №756/7462/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства « Фтизіатрія» виконавчого органу Київської міської ради( Київської Міської Державної адміністрації) про визнання звільнення незаконним, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В мотивування заявлених вимог зазначили, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.02.2022року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства « Фтизіатрія» виконавчого органу Київської міської ради( Київської Міської Державної адміністрації) про визнання звільнення незаконним, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.07.2022 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02.02.2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 05.10.2022року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02.02.2022 року та постанова Київського апеляційного суду від 28.07.2022 року залишено без змін.

Обґрунтовуючи сою заяву представник позивача посилається на те, що вказаними рішеннями встановлено, що звільнення позивачки за п.4 ч.І ст.40 КЗпП України проведено наказом КНП «КМПД № 1» від 30 вересня 2021 року у зв`язку з прогулом без поважних причин. При цьому, судами вказується, що відповідно до ч.І ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у ст. 33 КЗпП України, та в інших випадках, передбачених законодавством. Як встановлено судами, не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або обладнанні у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором (ч.2 ст.32 КЗпП України). Зокрема, як зазначається в рішеннях всіх інстанцій, що суди виходять з того, що ті обставини, якими позивачка обґрунтовувала свої позовні вимоги і вважала зміною істотних умов праці, по своїй суті є переміщенням працівника на тому ж підприємстві, установі, організації і не має бути попередньо погоджене з нею. При цьому незгода працівника з переміщенням на інше робоче місце не має такого правового наслідку як право невиходу на роботу, яке не повинно було б кваліфікуватися як вчинення прогулу. Судами не встановлено поважних причин, які унеможливлювали з`являтися позивачці на роботу для виконання своїх професійних обов`язків з 02 квітня 2021 року до 30 вересня 2021 року. При цьому її доводи про позбавлення робочого місця та невизначення нового є необгрунтованими, оскільки не підтверджують поважність причин неявки на роботу за місцезнаходженням установи, яке не змінювалось.

Ухвалою суду від 20.04.2023 року відкрито провадження у справі.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник Комунального некомерційного підприємства « Фтизіатрія» виконавчого органу Київської міської ради( Київської Міської Державної адміністрації) до судового засідання не з`явився про дату, місце та час повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи № 756/7462/21, заяву про перегляд рішення Оболонського районного суду м.Києва від 02.02.2022 року за нововиявленими обставинами та додані до неї матеріали, прийшов до висновку, що в задоволенні ухвали слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.02.2022року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства « Фтизіатрія» виконавчого органу Київської міської ради( Київської Міської Державної адміністрації) про визнання звільнення незаконним, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено (а.с.208-212).

Постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.213-216).

Постановою Верховного суду від 05.10.2022року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02.02.2022 року та постанова Київського апеляційного суду від 28.07.2022 року залишено без змін( а.с.217-224).

Звертаючись до суду зі заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник посилається на те ті обставини, що вже були предметом судового розгляду.

Тобто, заявник вважає, що ця обставина має ключове значення для вирішення справи і є істотною для постановлення правильного рішення у справі.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Як передбачено ч.2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за ново виявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Водночас, згідно п.1 ч.4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

Крім того, як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Росії» та рішення від 06.12.2005 року у справі «Попов проти Молдови», процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Згідно вимог ч.3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставини та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

При цьому, згідно роз`яснень, які містяться в п. 3 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Також, у відповідності з п. 7 зазначеної Постанови роз`яснено, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Проаналізувавши наведені заявником підстави для задоволення заяви та вимоги законодавства, що обґрунтовують можливість її задоволення, суд вважає, що наведена у заяві підстави, ОСОБА_1 , вже були предметом судового розгляду, не може вважатися нововиявленою обставиною у розумінні ст. 423 ЦПК України. Вказана обставина не є підставою заявлених позовних вимог, спрямована на переоцінку встановлених судом обставин та не належить до нововиявлених обставин.

Будь-яких інших доводів, які б могли вплинути на скасування судом за нововиявленими обставинами рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 02.02.2022 року, заявник суду не надав, а тому суд прийшов до висновку, що в задоволені заяви слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 259, 260 423-429, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 лютого 2022 року у цивільній справі №756/7462/21 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства « Фтизіатрія» виконавчого органу Київської міської ради( Київської Міської Державної адміністрації) про визнання звільнення незаконним, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Луценко