Справа № 331/602/23
Провадження № 2/331/613/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря - Приходько Ю.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до Олександрівського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті матері позивач звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, який повідомив про те, що на все належне їй майно накладений арешт. На все нерухоме майно, яке належить позивачу накладено арешт Олександрівським ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро) постановою № АА 944430 від 01.06.2006 р., про що свідчить запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 3319409. Позивач звернулася до відповідача з заявою про звільнення майна з-під арешту, однак листом їй було повідомлено, що в рамках виконавчого провадження № 1950116 державним виконавцем 28.12.2006 р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та матеріали виконавчого провадження передано до архіву та знищено, тому у відповідача відсутні підстави для зняття арешту з майна, а також роз`яснено про можливість зняття арешту за рішенням суду. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд зняти арешт та заборону відчуження нерухомого майна належного ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Запорізького міського управління юстиції від 01.06.2006 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, на виконання виконавчого листа № 2-2561 від 23.11.2005 року Жовтневого районного суду м. Запоріжжя та вилучити з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 3319409 від 09.06.2006 року щодо арешту та заборону здійснювати відчуження належного ОСОБА_1 всього нерухомого майна, внесений на підставі постанови державного виконавця Жовтневого ВДВС Запорізького міського управління юстиції від 01.06.2006 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, на виконання виконавчого листа № 2-2561 від 23.11.2005 року Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2023 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № 7 про право власності на житло, виданого Жовтневою районною радою від 08.01.1998 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 320293942 від 16.01.2023 року наявний запис про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 3319409, зареєстровано 09.06.2006 за № 3319409 реєстратором: Четверта запорізька державна нотаріальна контора, на підставі постанови АА № 944430, 01.06.2006, ДВС у Жовтневому р-ні м. Запоріжжя.

Листом № 21705/1 від 20.12.2022 р. Олександрівським ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 1950116 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2561 виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 23.11.2005 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ВРЕЖО № 2» суми боргу у розмірі 1840,16 грн. 28.12.2006 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження». Строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становить три роки, після чого вони підлягають знищенню. Олександрівський ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро) не має підстав для зняття арешту з майна. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент винесення постанови про накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент винесення постанови про накладення арешту), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі арешт майна може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно ОСОБА_1 , порушується її право власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Більш того, підстав для продовження обтяження на зазначене майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна, оскільки суду не надано доказів щодо існування підстав для продовження обтяження на майно ОСОБА_1 , або ж наявності стосовно неї на теперішній час виконавчого провадження, у якому остання є боржником, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про вилучення з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт майна, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Таким чином, запис про обтяження нерухомого майна не може бути вилучений з відповідного реєстру, в силу прямої вказівки закону, а права та законні інтереси позивача повністю поновлюються за фактом припинення такого обтяження, що буде відображено у відповідному реєстрі за результатом виконання цього рішення суду, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265,354 ЦПК, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна задовольнити частково.

Зняти арешт накладений постановою АА 944430 від 01.06.2006 р., ДВС у Жовтневому р-ні м. Запоріжжя на майно ОСОБА_1 , об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно та зареєстровано під номером запису про обтяження 3319409 від 09.06.2006 р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : В.М. Світлицька