Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2023 Справа №722/903/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., секретаря судового засідання Кочмар С.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Фігурського М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтований тим, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2020 року, шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. Фактично шлюбні стосунки між позивачем і відповідачем було припинено до розірвання шлюбу, а саме з вересня 2016 року вони перестали проживати разом, вести спільне господарство та спільно виховувати дитину. Відповідач змінила місце проживання, з лютого 2018 року жодного разу не зустрілася з донькою, не цікавилася її життям, здоров`ям, не телефонувала, не вітала її з днем народження, не виявляла бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, не допомагала матеріально. Вона покинула свою доньку і бачила її останній раз коли їй було 7 років. Донька проживає зі своїм батьком (позивачем) та його матір`ю (своєю бабусею). Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи.

Ухвалою судді від 14.06.2023 відкрито провадження у цивільній справі №722/903/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 28.07.2023 матеріали цивільної справи №722/903/23 надіслано до Виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області для надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 21.09.2023 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Фігурський М.А. позовну заяву підтримали з підстав викладених у ній, просили позовні вимоги задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечили.

Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та його представник не заперечили проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у відсутності, також подано суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08.04.2020.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , її батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданим повторно 08.06.2022 Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районні Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб виданої старостою Михалківського старостинського округу А.Білоткачем від 05.12.2022 року № 539 разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: донька позивача ОСОБА_3 , 2008 р.н. та мати позивача ОСОБА_4 , 1957 р.н.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги, та як пояснив позивач безпосередньо у судовому засіданні, дитина сторін проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , протягом тривалого часу відповідач жодної участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться її життям, не виявляє бажання бачитись з дочкою, не виконує батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не підтримує з нею ніякого зв`язку.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що являється рідною тіткою відповідачки та вважає, що її необхідно позбавити батьківських прав щодо дитини, оскільки вона зловживає спиртними напоями та не цікавиться дочкою тривалий період часу.

Судом було заслухано дитину ОСОБА_3 , яка суду пояснила, що матір останній раз вона бачила у 2018 році. Пояснила, що її навчанням, вихованням та розвитком займається батько, купує їй одяг та все необхідне для повноцінного життя, займається лікуванням. Вважає, що матір необхідно позбавити батьківських прав відносно неї, оскільки вона не піклується про неї.

Висновком виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області як органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області №84 від 27.04.2023, визнано доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як убачається із висновку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, оскільки не забезпечує дитину предметами першої необхідності, необхідним харчуванням, відповідним медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток доньки, як складову виховання, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Відповідно до довідки ОЗ «Михалківський ліцей» від 05.12.2022 №264 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 8 класі зазначеного освітнього закладу. Вона виховується в родині батька. Вихованням займається бабуся та батько. Заявник цікавиться розвитком та навчанням доньки, матеріально забезпечує, систематично спілкується з класним керівником. Маргарита відповідає рідним взаємністю, допомагає у господарських справах та бере участь у справах сім`ї.

Відповідно до характеристики Михалківського старостинського округу від 05.12.2022 №155 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , характеризується позитивно, користується авторитетом й повагою серед односельчан.

Умови проживання відповідно до акту обстеження умов проживання служби у справах дітей від 18.04.2023 - задовільні. В будинку створені необхідні умови для проживання та утримання дитини. Під час обстеження умов проживання була проведена бесіда з неповнолітньою ОСОБА_6 , яка повідомила членам комісії, що вона бажає проживати біля батька, оскільки мати з 2016 року не цікавиться її життям, розвитком та не допомагає матеріально. Заявник займається утриманням, вихованням, навчанням та розвитком дитини.

Під час бесіди з дитиною встановлено, що вона останній раз бачила матір в лютому місяці 2018 року, а з 2016 року мати спільно із ОСОБА_6 не проживає. В ході спілкування пояснила, що її навчанням, вихованням та розвитком займається батько, купує їй одяг та все необхідне для повноцінного життя, займається лікуванням. Починаючи з 2018 року ОСОБА_2 не телефонувала доньці, не вітала з днем народження, не цікавилася її життям, здоров`ям, не допомагала фінансово. Неповнолітня ОСОБА_6 пам`ятає, що коли була у матері в м. Тернопіль, вона часто її залишала саму вдома на сторонніх осіб, та не поверталась додому по декілька днів, при цьому не відповідала на дзвінки та не телефонувала сама. ОСОБА_3 не заперечує проти того, щоб її матір позбавили батьківських прав по відношенню до неї.

Зазначений висновок органу опіки і піклування є достатньо обґрунтованим, відповідає вимогам частини п`ятої статті 19 СК України.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Положенням частиною першою статті 3 з Конвенції про права дитини, частини сьомої та восьмої статті 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Положеннями частин першої та другої 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім враховані права батьків.

Частинами першою та другою статті 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення матері, батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 у справі № 459/3411/18 зазначив, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «С.С. проти Словенії» дійшов висновку, що оскільки розуміння потреб дитини було обмеженим, а також не існувало емоційного зв`язку між матір`ю та дитиною, позбавлення батьківських прав у такому випадку відповідало конвенційним гарантіям, оскільки інтерес дитини до забезпечення постійного догляду та емоційної стабільності перевищив інтерес матері у збереженні правових зв`язків з дитиною.

В справі «Суур проти Естонії» Європейський суд з прав людини також дійшов висновку про відповідність інтересам дитини позбавлення батька батьківських прав щодо неї в зв`язку з втратою контакту з дитиною, а примушування дитини до спілкування могло б бути контрпродуктивним.

На підставі досліджених судом доказів судом установлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться здоров`ям дитини, не займається її вихованням, не створює умов для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, не забезпечує дитину та не спілкується із нею, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України є правовою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. З урахуванням зазначених обставин, залишення за відповідачем батьківських прав жодним чином не сприятиме інтересам дитини.

Відповідач у судове засідання не з`явилася та не надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають до задоволення шляхом позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з частиною третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Проте, позивач не заявив вимоги про стягнення аліментів з відповідача на його користь.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність, суть якого полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відтак, суд не вправі виходити за межі заявлених позивачем вимог, а позивач після ухвалення рішення у справі має право звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу чи з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів, на його власний вибір, виходячи з розміру аліментів, які він бажає отримувати.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача в користь позивача слід стягнути 1073,60 грн понесеного судового збору.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 164, 180 181 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, 281-284, 288, 289, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 гривні.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа: Виконавчий комітет Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, вул. Шевченка, 3, с. Сокиряни, Дністровського р-н, Чернівецької обл.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич