ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 грудня 2023 року

м. Харків

Справа № 638/10605/21

Провадження № 22-ц/818/2191/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання : Носової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання дітей та зміну способу стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2023 року, ухвалене суддею Цвіра Д.М., -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання дітей та зміну способу стягнення аліментів.

В обгрунтування позову зазначає, що від шлюбу у подружжя двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дзержинського районного суду від 14 січня 2019 року шлюб розірвано, стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей в сумі по 1000 гривень щомісяця на кожну дитину і до досягнення ними повноліття, аліменти призначені з 12 жовтня 2017 року. Місце проживання дітей визначено разом з матір`ю. Вказує, що відповідач не виконує свої зобов`язання по виплаті аліментів у повній мірі, має заборгованість, не приймає участь у додаткових витратах на дітей які пов`язані із їх лікуванням. 08 червня 2021 року відповідачу була відправлена вимога про повернення додаткових витрат на лікування дітей яка залишена без задоволення. На її думку відповідач повинен відшкодувати їй додаткові витрати на дітей та сплатити пеню за несвоєчасну сплату аліментів. Крім того, просить змінити спосіб стягнення аліментів з 1000 гривень щомісяця на одну дитину на 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей.

З урахування викладеного просить суд стягнути з відповідача витрати по утриманню дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме:

додаткові витрати на лікування у розмірі 111 221, 27 грн.;

пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 370 834,00 грн.;

змінити спосіб стягнення аліментів з 1000 гривень щомісяця на одну дитину на 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 42 242грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 42 603,89грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 63 174,77грн.

Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року по справі №638/15395/17, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 2 553,80грн.

В задоволенні інших позовних вимог- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що підстав для нарахування та стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів немає, оскільки на момент подачі позову він не мав та немає заборгованості по сплаті аліментів на дітей, на підтвердження чого ним надавався суду першої інстанції розрахунок заборгованості по аліментам. Звертає увагу на те, що позивачем складено розрахунок 28 лютого 2021 року, а позов подано 13 липня 2021 року. При цьому зазначає, що судом не перевірялися надані позивачем розрахунки.

Щодо стягнення додаткових витрат, то позивачем не доведено заявленого нею розміру 111 221,27грн. Вказує, що позивачем долучено, на підтвердження додаткових витрат, до позовної заяви виписки з медичної картки стаціонарного хворого, ліки за якими у загальному розмірі коштують 2 550,60грн.

Також зазначає, що надані позивачкою квитанції та фіскальні чеки датовані з 14 вересні 2017 року, тобто поза межами позовної давності. Крім того, позивач не поділив заявлену суму додаткових витрат на двох батьків, оскільки обов`язок по утриманню дітей лежить на матері та батькові.

В частині зміни способу стягнення аліментів, то позивачем фактично заявлено вимогу про збільшення розміру аліментів. При цьому, позивачкою не надано доказів на підтвердження як матеріального стану з часу встановлення йому аліментів, так і майнового стану одержувача аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_5 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на аналогічні обставини, що викладені у позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів у розмірі, що не перевищує 100% суми заборгованості зі сплати аліментів, яка існувала станом на час із звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом 13 липня 2021 року, а саме в розмірі 84 845,89 грн., з яких: 42 242, 00 грн.- пеня за прострочення сплати аліментів на дитину ОСОБА_3 , 42 603,89грн. - пеня за прострочення сплати аліментів на дитину ОСОБА_4 .

Щодо зміни способу стягнення аліментів, то таке право не може заперечуватися. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності змінювати його. При цьому, відповідач не заперечував щодо задоволення даної позовної вимоги.

Що стосується стягнення додаткових витрат на утримання дітей, то позивачем доведено факт необхідності та наявності таких витрат в розмірі 126 349,54рн. Оскільки такі витрати несуть обоє батьків, тому з відповідача підлягають стягненню 50% від цієї суми 61 174,77грн.

Разом з тим, повністю погодитися з таким висновком суду колегія не може, виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з 20 вересня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбу.

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1 000грн. на кожну дитину щомісячно та до досягнення дітьми повноліття.

Визначено місце проживання дітей з матір`ю ОСОБА_1 .

На підставі вказаного рішення, 26 лютого 2019 року Дзержинським районним судом м. Харкова були видані виконавчі листи №638/15395/17, які було пред`явлено на виконання до Немишлянського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м. Харків).

Згідно розрахунку заборгованості, від 14 грудня 2021 року №ДВ-21, здійснений головним державним виконавцем Немишлянського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м. Харків) Рудною І.С., розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на час звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом 13 липня 2021 року, становить 1 439,64грн. (т.І, а.с.112-113).

Згідно розрахунку заборгованості, від 14 грудня 2021 року №ДО-21, здійснений головним державним виконавцем Немишлянського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ (м. Харків) Рудною І.С., розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на час звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом 13 липня 2021 року, становить 15 532,83грн. (т.І, а.с.110-111).

Таким чином, посилання апелянта на те, що своєчасність сплати аліментів та відсутність у нього перед позивачем заборгованості зі сплати аліментів станом на 13 липня 2021 року спростовується вказаними вище розрахунками державного виконавця від 14 грудня 2021 року безпідставні.

Розрахунки заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем проведено, керуючись вимогами п.3 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.195 СК України, у відповідності до вимог виконавчих документів, з урахування проведених позивачем, на час складання розрахунку, оплат в рахунок сплати аліментів.

Таким чином, розрахунки заборгованості зі сплати аліментів від 14 грудня 2021 року №№№ДВ-21, ДО-21 слід взяти до уваги як підставу при розрахунку пені від несплачених аліментів.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції».

Як було встановлено апеляційним судом, згідно розрахунків заборгованості, від 14 грудня 2021 року №ДВ-21, №ДО-21 розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на час звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом 13 липня 2021 року, становить 1 439,64грн., розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на час звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом 13 липня 2021 року, становить 15 532,83грн.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 196 СК України передбачена, зокрема, відповідальність за прострочення сплати аліментів.

Частиною першою зазначеної статті передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № № 572/1762/15-ц дійшла правового висновку про те, що оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1- нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2- нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року (справа № 711/679/21, провадження № 61-18434св21) зазначається, що тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів.

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

В той же час, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в загальному розмірі 370 834грн.

Разом з тим, наданий позивачем розрахунок пені не відповідає вимогам Закону.

Частинами 1 та 2 ст.273 ЦПК України встановлено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно положень статті 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають (ст.419 ЦПК України).

Враховуючи викладене, передбачене ч.1 ст. 196 СК України право позивачки на стягнення із відповідача неустойки, як міри відповідальності платника аліментів за прострочення їх плати, виникло з моменту набрання законної сили рішення суду про стягнення аліментів.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №127/20291/16-ц.

Оскільки рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року набрало законної сили 14 лютого 2019 року (т.І, а.с.10), тому пеня аліментам повинна бути обчислена за період з 15 лютого 2019 року по 13 липня 2021 року включно (в межах позовних вимог).

За період з 15 лютого 2019 року по 13 липня 2021 року включно із розрахунку 1 000грн. на дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 розмір пені складає 213 028,05грн.:

з 12 жовтня 2017 року по 31 січня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 15 483,87грн. * 1% (пені) * 880 днів прострочки = 136 258,05грн.;

з 01 лютого 2019 року по 28 лютого 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 866 днів прострочки = 8 660грн.;

з 01 березня 2019 року по 31 березня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 805 днів прострочки = 8 050грн.;

з 01 травня 2019 року по 31 травня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 713 днів прострочки = 7 130грн.;

з 01 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 вересня 2019 року по 30 вересня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 652 днів прострочки = 6 520грн.

з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 560 днів прострочки = 5 600грн.

з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 500 днів прострочки = 5 000грн.;

з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 469 днів прострочки = 4 690грн.;

з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 439 днів прострочки = 4 390грн.;

з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 408 днів прострочки = 4 080грн.;

з 01 червня 2020 року по 30 червня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 378 днів прострочки = 3 780грн.;

з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 347 днів прострочки = 3 470грн.;

з 01 серпня 2020 року по 31 серпня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 316 днів прострочки = 3 160грн.;

з 01 вересня 2020 року по 30 вересня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 286 днів прострочки = 2 860грн.;

з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 255 днів прострочки = 2 550грн.;

з 01 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 194 днів прострочки = 1 940грн.;

з 01 січня 2021 року по 31 січня 2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 163 днів прострочки = 1630грн.;

з 01 лютого 2021 року по 28 лютого 2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 135 днів прострочки = 1 350грн.;

з 01 березня 2021 року по 31 березня 2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 104 днів прострочки = 1 040грн.;

з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 74 днів прострочки = 740грн.;

з 01 травня 2021 року по 31 травня 2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 червня 2021 року по 30 червня 2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 13 днів прострочки = 130грн.

оскільки позов пред`явлено у липні 2021 року, підстав для нарахування пені на суму сплати аліментів в розмірі 1 000грн. за період з 01 липня 2021 року по 31 липня 2021 року немає.

За період з 15 лютого 2019 року по 13 липня 2021 року включно із розрахунку 1 000грн. на дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 розмір пені складає 173 854,21грн.:

з 12 жовтня 2017 року по 31 січня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 12 134,57грн. * 1% (пені) * 880 днів прострочки = 106 784,21грн.;

з 01 лютого 2019 року по 28 лютого 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 866 днів прострочки = 8 660грн.;

з 01 березня 2019 року по 31 березня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 травня 2019 року по 31 травня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 713 днів прострочки = 7 130грн.;

з 01 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 вересня 2019 року по 30 вересня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 652 днів прострочки = 6 520грн.

з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 560 днів прострочки = 5 600грн.

з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 500 днів прострочки = 5 000грн.;

з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 469 днів прострочки = 4 690грн.;

з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 439 днів прострочки = 4 390грн.;

з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 408 днів прострочки = 4 080грн.;

з 01 червня 2020 року по 30 червня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 378 днів прострочки = 3 780грн.;

з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 347 днів прострочки = 3 470грн.;

з 01 серпня 2020 року по 31 серпня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 316 днів прострочки = 3 160грн.;

з 01 вересня 2020 року по 30 вересня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 286 днів прострочки = 2 860грн.;

з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 255 днів прострочки = 2 550грн.;

з 01 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 225 днів прострочки = 2 250грн.;

з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 січня 2021 року по 31 січня 2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 163 днів прострочки = 1630грн.;

з 01 лютого 2021 року по 28 лютого 2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 березня 2021 року по 31 березня 2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 0грн.;

з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 74 днів прострочки = 740грн.;

з 01 травня 2021 року по 31 травня 2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1000грн. % (пені) * 43 днів прострочки = 430грн.;

з 01 червня 2021 року по 30 червня 2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складав 1 000грн. * 1% (пені) * 13 днів прострочки = 130грн.

оскільки позов пред`явлено у липні 2021 року, підстав для нарахування пені на суму сплати аліментів в розмірі 1 000грн. за період з 01 липня 2021 року по 31 липня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню за заборгованість по аліментам у розмірі, що не перевищує 100% - 16 972,47грн., яка складається з: 1 439,64грн. - пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 15 532,83грн. пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У зв`язку з чим, рішення суду в частині сум стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 підлягає зміні.

Що стосується позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів, то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Даний висновок узгоджується із правової позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 13 лютого 2019 року по справі № 152/100/18.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Аналіз положень статті 192 СК України свідчить про те, що зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Даний висновок також узгоджується із правою позицією викладеної у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року по справі № 759/22898/20.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається із відзиву на позовну заяву (т.І, а.с.80) відповідач не заперечував проти задоволення даної позовної вимоги посилаючись на те, що таку вимог необхідно задовольнити оскільки стягнення з нього щомісяця 1/3 частини з його заробітку (доходу) на двох дітей це справедливо і доцільно.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для зміни способу стягнення аліментів з 1 000грн. на 1/3 частину від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на обох дітей.

В частині стягнення додаткових витрат на утримання дітей, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину регламентуються ст. 185 СК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Зазначені висновки викладені в постанові КЦС ВС від 26.06.2018 по справі №501/5060/15-ц (провадження №61-14054св18).

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Пунктом 18 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", який має рекомендаційний характер, передбачено, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка кореспондує з положеннями ч. 1 ст. ст. 81 ЦПК України, якою встановлений обв`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі № 6-1489цс17 (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року) предметом спору була вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину. За наслідками касаційного перегляду Верховний Суд України зазначив, що наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_8 має хронічні вроджені захворювання - бронхіальна астма та алергічний риніт, які потребують постійного лікування.

На підтвердження зазначеної обставини позивачем надано виписки з медичної карти стаціонарного хворого №№5140,12271, 13969, 1999, 6240, 17919, 4372. Згідно наданих позивачем копії фіскальних чеків та консультативних висновків спеціалістів, додаткові витрати позивачки на лікування сина ОСОБА_6 складають 123 798,94грн.

Щодо додаткових витрат відносно ОСОБА_4 , то позивачем долучено до позовної заяви виписки з медичної карти стаціонарного хворого №№4060, 8518, згідно яких розмір додаткових витрат на лікування доньки складає 2 550,60грн.

Таким чином, загальна сума додаткових витрат на обох дітей становить 126 349,54грн., що є більшим ніж заявлена позивачем сума 111 221,27грн.

Разом з тим, враховуючи той факт, що діючим законодавством встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, передбачено обов`язок обох батьків утримувати дитини до її повноліття, в тому числі прийняття участі у додаткових витратах на дітей, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача додаткових витрати на дітей (в частині витрат на лікування), у розмірі 50% від загальної суми, що становить 63 174,77грн.

Посилання апелянта на те, що судом не було враховано обов`язку обох батьків у прийняття участі у додаткових витратах на дітей, спростовуються висновками суду.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру пені підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2023 року в частині сум стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1 439,64грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 15 532,83грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2023 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова