Провадження № 2/521/942/23
18 грудня 2023 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Роїк Д.Я.,
при секретарях судового засідання ПРимакіній С.О., Каліної П.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рибак Світлана Олександрівна про визнання права власності.
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник ОСОБА_1 з позовом ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рибак Світлана Олександрівна про визнання права власності.В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, наступне. ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рибак Світлани Олександрівни із заявою про прийняття спадщини за законом та отримання свідоцтва про право на спадщину померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 її тітки ОСОБА_4 , а саме належні їй 3/20 (три двадцятих) частки домоволодіння в АДРЕСА_1 .Листом Приватного нотаріуса № 20/02-14 від 13 січня 2022 року, надано роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 , а саме належні їй 3/20 (три двадцятих) частки домоволодіння в АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що сума часток співвласників домоволодіння під АДРЕСА_1 не становить одиницю.Додатково, у вищевказаному листі, Приватним нотаріусом було запропоновано звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, зокрема, для визнання права власності в порядку спадкування на частку домоволодіння згідно перерахунку розміру часток в спільній частковій власності.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.11.2022 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні.
06.04.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
19.06.2023 року представник позивача подав клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження та заяву про уточнення позовних вимог.
Ухвалою суду від 13.09.2023 року задоволено клопотання представника Позивача про повернення на стадію підготовчого провадження. Повернуто справу до розгляду у підготовчому засіданні.
В підготовче судове засідання, яке призначене 26.10.2023 року сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Ухвалою суду від 26.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явилися, до суду надано заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач та треті особи по справі про дату, час та місце судового засідання повідомлялися судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, відзив на позов до суду надано не було, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомляли, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надавались.
Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі 1519/2-4724/11 від 24 травня 2011 виведено із складу житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , частку співвласника ОСОБА_5 в загальному розмірі 47/100 (11/100 та 9/25) та припинено право спільної часткової власності між нею та іншими співвласниками.

У відповідності до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.01.2022, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано право власності 3/20 частки домоволодіння за ОСОБА_2 , на підставі договору дарування від 12.04.2016 та 23/100 частки домоволодіння за ОСОБА_3 на підставі договору дарування, р7-2604 від 14.07.2009.

Згідно відповіді КП «БТІ» Одеської міської ради від 12.11.2021 за № 9342 на запит Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рибак Світлани Олександрівни, надано інформацію про наявність права власності на 3/20 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 на підставі договору дарування №2-7883 від 02.11.1995.

КП «БТІ» Одеської міської ради додатково зазначило, що 9/25 (47/100) частин, які з 10.04.1992 року по 06.09.2012 року були зареєстровані у складі вищевказаного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 були виділені у самостійний об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_2 .

Листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рибак Світланою Олександрівною № 20/02-14 від 13 січня 2022 року, відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене майно у зв`язку з тим, що сума часток співвласників домоволодіння під АДРЕСА_1 не становить одиницю та запропоновано звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, зокрема, для визнання права власності в порядку спадкування на частку домоволодіння згідно перерахунку розміру часток в спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За приписами ст. 321ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року N 55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконуються за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Пунктом 3.3 вказаної Інструкції встановлено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Провести розрахунок часток у спільній власності, а саме: домоволодіння під АДРЕСА_1 на даний час не є можливим, оскільки для цього необхідно подати заяви всіх співвласників, а як вбачається з матеріалів справи, один із співвласників, ОСОБА_2 не надає такої згоди.

Ухвалою суду від 31.01.2023 року витребувано з КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради ( 65048,м. Одеса, вул. Троїцька, 25) в повному обсязі та належним чином завірені копії матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкти нерухомого майна що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Судом було оглянуто матеріали інвентаризаційної справи на об`єкти нерухомого майна що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 також, встановлено, що на підставі отриманих матеріалів інвентаризаційної справи встановити реальний розмір часток співвласників не має можливості, оскільки наявна інформація від КП «Бюро технічної інвентаризації» не є актуальною на дату розгляду даної справи. Тому, твердженням Позивача про неефективний спосіб захисту його порушеного права знаходить своє пояснення, що вбачається у визнанні права власності за Позивачем в порядку спадкування та виділення 3/20 (три двадцятих) частин домоволодіння АДРЕСА_1 зі складу домоволодіння в окрему одиницю.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 (провадження № 12-173гс18) вказано, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

У відповідності до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 19.12.2018 року у справі N 1301/362/2012 системний аналіз статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Згідно з ч. 3 ст. 364 Цивільного кодексу України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до п. 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України N 1127 від 25.12.2015 року, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, вважає, що існують підстави для задоволення позову.

Таким чином, відсутність надання згоди співвласником домоволодіння Відповідачем на перерахунок часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , фактично унеможливлює прийняття спадщини Позивачем.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є власницею 3/20 (три двадцятих) частки домоволодіння в АДРЕСА_1 .

Нормами ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Оскільки Позивач є єдиним спадкоємцем після померлої ОСОБА_4 суд дійшов висновку, про можливість виділення в натурі та визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на частину майна, що перебуває у спільній частковій власності, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 18, 81,141,258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рибак Світлана Олександрівна про визнання права власності - задовольнити.

Виділити в натурі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3/20 (три двадцятих) частин домоволодіння АДРЕСА_1 зі складу домоволодіння, що складаються в цілому з: чотирьох кам`яних житлових будинків загальною житловою площею 112,6 кв.м. та надвірних будівель: «Ж» - сарая, «З» - сарая, «І» - сарая, «К» - сарая, «Л» - сарая, «М» - вбиральні, «В» - сарая, «Г» - сарая , №1-3- огороджень, розташованих на земельній ділянці розміром 1009 кв.м., в самостійну одиницю та припинити право спільної часткової власності.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , зареєстрованого на підставі договору дарування посвідченого П`ятою Одеською державною нотаріальною конторою 02.11.1995 року № 2-7883 (запис у реєстровій книзі № 1210), на виділену внатурі в самостійну одиницю частину домоволодіння АДРЕСА_1 , площею 3/20 (три двадцятих) частин домоволодіння, що складаються в цілому з: чотирьох кам`яних житлових будинків загальною житловою площею 112,6 кв.м. та надвірних будівель: «Ж» - сарая, «З» - сарая, «І» - сарая, «К» - сарая, «Л» - сарая, «М» - вбиральні, «В» - сарая, «Г» - сарая , №1-3- огороджень, розташованих на земельній ділянці розміром 1009 кв.м.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.Я Роїк