Апеляційне провадження №22-ц/824/8429/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно за законом,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно за законом.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіт не склав, у зв`язку із чим право на спадкування одержують особи за законом. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житлове приміщення у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем спадщина після смерті ОСОБА_2 прийнята в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України з огляду на те, що з 2014 року до листопада 2019 року він проживав зі спадкодацем однією сім`єю без реєстрації в помешканні за адресою: АДРЕСА_1 . Спільне проживання із спадкодавцем було зумовлене тим, що останній хворів та потребував постійного стороннього догляду. Позивач, проживаючи разом із спадкодавцем, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки.

Вважає, що спадщину прийняв, оскільки є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , проживав з ним однією сім`єю не менше п`яти років, а саме: з 2014 року до дня його смерті, належить до спадкоємців четвертої черги.

За результатами розгляду заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину 25 червня 2020 року позивачу державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В., надано відповідь про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю факту проживання однією сім`єю, пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини та оскільки спадщина прийнята в установлені законом терміни іншою особою.

Позивач зазначає, що встановлення факту родинних відносин та проживання зі спадкодавцем не менш як п`ять років до відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини,як спадкоємця четвертої черги за законом.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року позов задоволено частково; встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Київська міська рада направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

28.04.2023 року на електронну та 02.05.2023 року на поштову адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

05.05.2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

В судове засідання 18.05.2023 року представники Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надали.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 15 листопада 2019 року.

ОСОБА_2 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 12 січня 2015 року № 12.

Згідно акту від 03 липня 2020 року, який складено мешканцями кімнат АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ОСОБА_4 проживав разом із ОСОБА_2 з січня 2014 року до 14 листопада 2019 року у АДРЕСА_6 .

Зазначена обставина також підтверджується показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були допитані у судовому засіданні в суді першої інстанції.

При вирішенні справи суд першої інстанції виходив із того, що позивачем належним чином доведено факт його проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить реальність сімейних відносин між ними, підтверджена письмовими доказами та показаннями свідків, а саме: пов`язаність спільним місцем проживання, побутом та наявністю взаємних прав і обов`язків. Враховуючи встановлення судом факту проживання позивача ОСОБА_1 із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто одержання ним права на спадкування за законом як спадкоємцем четвертої черги, позивач в силу положень частини третьої статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після померлого ОСОБА_2 , відтак, заявлена ним вимога про визнання права власності, задоволенню не підлягає.

Суть доводів апелянта полягає в тому, що з його точки зору позивачем не було доведено факту проживання з відповідачем однією сім`єю.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

На підтвердження свої позовних вимог позивачем було надано до суду першої інстанції акт від 03 липня 2020 року, який складено мешканцями кімнат АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 про те, що ОСОБА_4 проживав разом із ОСОБА_2 з січня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_6 .

В суді першої інстанції було допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які своїми показами також підтвердили факт проживання ОСОБА_4 проживав разом із ОСОБА_2 .

Зокрема, свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є сусідом померлого ОСОБА_2 . ОСОБА_4 проживав разом із ОСОБА_2 у належній останньому кімнаті АДРЕСА_6 , в житловому будинку АДРЕСА_7 , у період з січня 2014 року по день його смерті. ОСОБА_2 хворів та потребував сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є сусідом померлого ОСОБА_2 . ОСОБА_1 постійно проживав із спадкодавцем з 2014 року за адресою АДРЕСА_1 .

Окрім вищевказаного, позивачем було надано до суду копію попереднього договору на придбання товарів ритуального призначення та копії квитанцій щодо понесених ОСОБА_4 витрат на поховання спадкодавця.

З огляду на вищевказане, позивачем надав до суду докази на підтвердженя своїх посилань про проживання зі спадкодавцем однією сім`єю з 2014 року до листопада 2019 року. Натомість апелянтом не було надано до суду жодного конкретного доказу на спростування вищевказаних обставин та підтвердження своєї позиції. За таких умов позиція апелянта залишилась недоведеною, відтак не може бути прийнята судом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько