ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9427/23 Справа № 175/2620/22 Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Демченко Е.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2023 року по справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2022 року КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Позов мотивовано тим, що позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі користуються зазначеними послугами, без будь-яких заперечень приймають їх виконання, заяв про відмову від надання послуг із водопостачання та водовідведення та претензій щодо якості наданих послуг відповідачі не заявляли і продовжують ними користуватися. Однак, оплату за спожиті послуги з водопостачання відповідачі не здійснюють, в результаті чого утворилась заборгованість за надані послуги, яка дотепер не погашена.

Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиті послуги з водопостачання в розмірі 137152 грн. 36 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 762 грн. 26 коп., інфляційні нарахування в розмірі 5376 грн. 61 коп. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2481 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2023 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради заборгованість за спожиті послуги з водопостачання в розмірі 137152 грн. 36 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 762 грн. 26 коп., інфляційні нарахування в розмірі 5376 грн. 61 коп. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2481 грн., а всього суму в розмірі 145772 грн. 23 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційний втрат з ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими. Тоді як відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є співвласниками нерухомого майна, а тому вони не можуть відповідати за вимогами позивача щодо стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, які були надані за місцем знаходження нерухомого майна, що є приватною власністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2023 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що згідно зі статутом КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, нова редакція якого була затверджена рішенням міської ради від 20 травня 2019 року № 65/23, КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради є комунальним унітарним комерційним підприємством та правонаступником Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал», яке було правонаступником Державного комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Дніпропетровська, створеним на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади м. Дніпра. Предметом господарської діяльності підприємства є надання послуг водопостачання та водовідведення: централізоване водопостачання; централізоване водовідведення; видача технічних умов на підключення споживачів до мереж водопостачання та водовідведення.

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ДП № 027902 від 27 березня 1998 року, зареєстрованим в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2280, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,366 га в межах згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (0,25 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,116 га).

Згідно з довідкою від 20 липня 2012 року, виданою Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 дійсно зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Має склад сім`ї: син ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 ..

Згідно з договором про надання населенню приватного сектору послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення від 01 серпня 2012 року, який був укладений між КП «Дніпроводоканал» та ОСОБА_1 , виконавець КП «Дніпроводоканал» зобов`язався надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги централізованого водопостачання та водовідведення, а споживач ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах договору. Адреса об`єкту, за яким надаються послуги: АДРЕСА_1 .

Згідно з актом розпломбування квартирного приладу від 25 травня 2019 року № 4060, представником КП «Дніпроводоканал» в присутності споживача ОСОБА_1 проведено розпломбування приладів обліку холодної/гарячої води, встановлених за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення чергової/позачергової державної перевірки. Зазначено тип приладу, його заводський номер, показання приладу на момент зняття пломби, термін проведення чергової держповірки. При експлуатації не держповіреного приладу, нарахування за послуги водокористування проводитимуться по нормі. Споживач ОСОБА_1 був ознайомлений з цим актом, що підтверджується його підписом.

Згідно з актом допуску в експлуатацію квартирного лічильника холодної/гарячої води від 04 жовтня 2019 року № 4853, представником КП «Дніпроводоканал» в присутності споживача ОСОБА_1 проведено технічний огляд вузла обліку холодної/гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , проведено опломбування приладів обліку в місцях їх приєднання до трубопроводів. Прилади обліку допускаються в експлуатацію з 04 жовтня 2019 року по 19 серпня 2023 року. Зазначено тип приладу, його заводський номер, дату останньої держповірки, показання приладу на момент допуску. Споживач ОСОБА_1 був ознайомлений з цим актом, що підтверджується його підписом.

Згідно з розрахунком заборгованості, доданим позивачем до позову за особовим рахунком споживача № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 , значиться заборгованість за спожиті послуги з водопостачання в розмірі 137152 грн. 36 коп. Розрахунок 3 % річних від простроченої суми складає 762 грн. 26 коп. Розрахунок інфляційних втрат складає 5376 грн. 61 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з наступного.

Відповідач ОСОБА_1 порушив вимоги закону щодо сплати за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення, свої обов`язки виконує неналежним чином, плату за надані йому послуги не вносить, тому, відповідно вимог чинного цивільного законодавства, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача заборгованість за надані послуги з водопостачання за період з 01 серпня 2018 року по 31 грудня 2021 року в сумі 137152 грн. 36 коп.

Разом із цим, із наданим позивачем розрахунком суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу не можна погодитись, оскільки він обрахований не вірно, тому суд вважає за необхідне провести власний розрахунок в межах зазначеного позивачем періоду.

Так, 3 % річних від простроченої суми за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01 серпня 2019 року по 31 грудня 2021 року складає: 137152 грн. 36 коп. х 3,00 % / 100 % / 365 днів х 883 дні прострочення = 9954 грн.

Сума індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01 вересня 2019 року по 31 грудня 2021 року, складає: 100,7 % х 100,7 % х 100,1 % х 99,8 % х 100,2 % х 99,7 % х 100,8 % х 100,8 % х 100,3 % х 100,2 % х 99,4 % х 99,8 % х 100,5 % х 101,0 % х 101,3 % х 100,9 % х 101,3 % х 101, 0 % х 101,7 % х 100,7 % х 101,3 % х 100,2 % х 100,1 % х 99,8 % х 101,2 % х 100,9 % х 100,8 % х 100,6 % = 117,013 % х 137152 грн. 36 коп. = 160486 грн. 18 коп. 137152 грн. 36 коп. = 23333 грн. 82 коп.

При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно з якою суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, оскільки позивач в поданій ним позовній заяві зазначає належну до стягнення з відповідача суму 3 % річних від простроченої суми в розмірі 762 грн. 26 коп. та суму інфляційних нарахувань в розмірі 5376 грн. 61 коп., суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача вказаних сум 3 % річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань в межах заявлених позивачем позовних вимог, тобто в розмірі 762 грн. 26 коп. та 5376 грн. 61 коп. відповідно.

Отже, вказані суми також підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 , оскільки ним було прострочено виконання грошового зобов`язання перед позивачем.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є співвласниками нерухомого майна, а тому вони не можуть відповідати за вимогами позивача щодо стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, які були надані за місцем знаходження нерухомого майна, що є приватною власністю. Так, правове регулювання правовідносин власника нерухомого майна, належного йому на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності. Права члена сім`ї власника визначені у ст. 405 ЦК України, згідно з приписами якої член сім`ї власника житла, який проживає разом з ним, має право на користування житлом, а обов`язки власника житла на нього не переходять. Тому заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, із наведених вище норм закону випливає, що власник майна зобов`язаний утримувати зазначене майно, а тому як власник та споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати ці житлово-комунальні послуги.

Доводи апеляційної скарги про те, що в нього відсутня заборгованість за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року, а також те, що позивачем не вірно нарахована заборгованість, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки цей розрахунок відповідачем не спростована, доказів відсутності заборгованості до суду не надано, а також відповідач свого розрахунку не надав.

Доводи апеляційної скарги про те, що представником позивача надано акти розпломбування та опломбування засобів обліку, але жодного акту про контрольне заняття показань вузла обліку з моменту укладання договору не надано, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані обставини не впливають на правильність нарахування заборгованості та ухваленого судового рішення.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко