ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5462/23 Справа № 216/2480/18 Суддя у 1-й інстанції - БУТЕНКО М.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 216/2480/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач Департамент патрульної поліції

відповідачі Приватне акціонерне товариство «СК «Український страховий стандарт», ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року, яке постановлено суддею Бутенко М.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять,

УСТАНОВИВ:

В травні 2018 року Департамент патрульної поліції звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «СК «Український страховий стандарт», ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 13 травня 2017 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, на площі Визволення, яка є перехрестям з організованим круговим рухом, поліцейський Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Гальченко І.К, керуючи автомобілем марки Тоуоta, модель Prius, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на автомобіль марки Тоуоta, модель Prius, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував інший поліцейський ОСОБА_3 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки Тоуоta, модель Prius, державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту становить 187 245,58 грн.

Цивільно-правова відповідальність водіїв обох транспортних засобів застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», що підтверджується страховими полісами серії АК № 3590992 від 24 квітня 2017 року та № 6031881 від 08 липня 2016 року.

Відповідно до вказаних страхових полісів строк дії страхового полісу АК № 3590992 розпочався 24 квітня 2017 та закінчився 23 квітня 2018 року, а страхового полісу АК № 6031881 розпочався 08 липня 2016 року та закінчився 07 липня 2017 року. Страхова сума на одного потерпілого за заподіяну майнову шкоду становить сто тисяч гривень.

15 травня 2017 року та 16 травня 2017 року причетні до вказаної ДТП водії ОСОБА_3 і ОСОБА_1 надали до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» повідомлення про настання випадку, який має ознаки страхового.

19 грудня 2017 року Департамент патрульної поліції звернувся до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак листом від 27 грудня 2017 року № 2004, отриманим Департаментом патрульної поліції 22 січня 2018 року за вхідним № 35069, відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з посиланням на статтю 606 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. На думку, відповідача за спричинення шкоди за таких умов цивільно-правова відповідальність відповідно до спеціального закону не виникає.

Згідно наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 142 о/с від 25 травня 2016 року рядового поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора роти №1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції.

На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача кошти в розмірі 87 245,58 грн., стягнути з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 100 000 грн., пеню в розмірі 11 676,71 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 146,05 грн. та стягнути з відповідачів судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2021 рокупозов задоволено.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 кошти в загальному розмірі 87 245,58 грн.

Стягнуто з відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь Департаменту патрульної поліції матеріальну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Стягнуто з відповідача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь Департаменту патрульної поліції пеню в розмірі 11 676,71 грн.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції судовий збір в сумі 1 289,37 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь Департаменту патрульної поліції судовий збір в сумі 1 696,63 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо водієм. Відповідач ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудив обов`язків інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції, отже не несе відповідальність перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент патрульної поліціїпросить рішення суду першої інстанції залишити без змін, рішення суду прешої інстанції - залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог Департаменту патрульної поліції до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про стягнення матеріальних збитків заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Судом установлено та з матеріалів справи убачається, що 13 травня 2017 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, на площі Визволення, яка є перехрестям з організованим круговим рухом, поліцейський Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Гальченко І.К, керуючи автомобілем марки Тоуоta, модель Prius, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на автомобіль марки Тоуоta, модель Prius, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував інший поліцейський ОСОБА_3 .

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року, яка набрала законної сили 18 вересня 2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.8).

Згідно висновку експертного дослідження від 16 червня 2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобілю марки Тоуоta, модель Prius, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, становить 187 245,58 грн. (а.с.25-41).

Задовольняючи позов в оскаржуваній частині, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст.1166, 1187, 1192 ЦК України й дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем ОСОБА_1 було завдано шкоду майну позивача на суму 87 245,58 грн. (187 245,58 грн. 100 000 грн. (стягнуті зі страхової компанії), а тому ОСОБА_1 несе відповідальність за завдані збитки, розмір яких доведено належними доказами.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Матеріалами справи установлено, що на момент спричинення майнової шкоди позивачу відповідач ОСОБА_1 проходив службу на інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції та був на добовому чергуванні.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про Національну поліцію» служба у поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Звертаючись до суду з даним позовом, Департамент патрульної поліції посилався на положення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.22 ЦК України щодо права особи на відшкодування збитків у результаті порушення її цивільного права, ст.1166 ЦК України, якою врегульовано загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду та просив стягнути завдану шкоду із відповідача, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під час виконання останнім службових обов`язків, а саме здійснення патрулювання на службовому автомобілі (несення публічної служби).

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративною справою у розумінні п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами п.2 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК Україна майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У випадку вирішення спору щодо зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів ст.19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Подібні спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Вказані правові висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, від 22 січня 2020 року у справі № 813/1045/18, а також Верховним Судом у постановах: від 05 лютого 2020 року у справі № 761/19799/17, від 30 вересня 2020 року у справі № 204/2763/18, від 15 жовтня 2020 року у справі № 320/8119/17, від 18 листопада 2020 року у справі № 756/12568/18, від 25 листопада 2020 року у справі № 202/124/19.

Таким чином, розглядаючи справу в оскаржуваній частині в порядку цивільного судочинства та ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 , суд першої інстанції не звернув увагу, що спір у цій справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір з приводу відшкодування органу державної влади шкоди, завданої відповідачем шляхом пошкодження службового автомобіля під час здійснення патрулювання, тобто під час виконання службових обов`язків (несення публічної служби), є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255, ч.ч.1,2 ст.377 ЦПК України, оскільки заявлені позовні вимоги мають розглядатися за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.

На виконання вимог ч.1 ст.256 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що оскільки розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови він може звернутися до Дніпровського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 377, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року скасувати в частині задоволення позовних вимог Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди - закрити.

Роз`яснити Департаменту патрульної поліції, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду та, що протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови Департамент патрульної поліції може звернутися до Дніпровського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 1 934 (одна тисяча дев`ятсот тридцять чотири) грн. 10 коп.

Поновити дію рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року в частині, що не скасована.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: