КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/3293/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Марцелюк Лесі Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2023 року, постановлену під головуванням судді Ярмола О.Я.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Білоцерківська" до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Тетяни Олександрівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

встановив:

У березні 2023 року ТОВ "Агрофірма "Білоцерківська" звернулось до суду з позовом про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року позов залишено без розгляду.

У вересні 2023 року адвокат Марценюк Л.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій з посиланням на частину 5 статті 142 ЦПК України просить суд ухвалити у справі №357/3293/23 додаткове рішення, у якому вирішити питання про судові витрати, а саме стягнути з ТОВ "Агрофірма "Білоцерківська" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 20 000,00 гривень.

Вимоги заяви мотивує тим, що у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа №357/3293/23 за позовом ТОВ Агрофірма "Білоцерківська" до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Т.О., ТОВ «Агротрейд-2000» про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року позов залишено без розгляду.

Уважає, що звернення позивача до суду є необґрунтованим та свідчить про зловживання процесуальними правами. Звертаючись до суду із позовом, позивачем подано заяву про забезпечення позову. Уважає, що подання позову та заяви про вжиття заходів забезпечення позову використовувалось виключно для того, щоб перешкодити відповідачам користуватись спірною земельною ділянкою.

Зазначає, що недобросовісність поведінки позивача підтверджується залишенням позову без розгляду за заявою позивача.

Вказує, що внаслідок процесуальних дій позивача, ОСОБА_1 поніс судові витрати.

Пославшись на частину 5 статті 142 ЦПК України, просить суд стягнути з ТОВ Агрофірма "Білоцерківська" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 20 000,00 гривень.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2023 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення про відшкодування відповідачу ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Марценюк Л.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції завершив розгляд справи, за результатами розгляду постановлену ухвалу від 05 вересня 2023 року про залишення позову без розгляду.

Вказує, що обов`язком суду першої інстанції було вирішення питання стягнення судових витрат з позивача. Окрім цього, частина 3 статті 142 ЦПК України містить безумовну підставу для стягнення витрат з позивача.

Посилається на зловживання позивачем процесуальними правами.

Окрім цього зазначає, що подання позивачем заяв про зміну предмету позову та заяв про витребування доказів свідчить про наявність суперечливої поведінки позивача.

Посилається на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що оскільки під час судового розгляду справи до позивача не застосовувалися заходи, передбачені для учасників у разі зловживання процесуальними правами, відтак дії позивача не можна уважати обґрунтованими.

Уважає, що подання заяви про залишення позову без розгляду свідчить про суперечливі дії позивача.

Зазначає, що у цій справі позивач через необґрунтованість та безпідставність позову, подав заяву про залишення позову без розгляду. У той же час відразу звернувся до відповідачів із схожою за змістом з тих самих підстав позовною заявою у справі №357/11049/23.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові №910/12184/20 від 23 травня 2023 року, №640/11396/19 від 05 липня 2023 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ТОВ "Агрофірма "Білоцерківська" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 20 000,00 гривень.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Марценюк Л.А. доводи апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Марценюк Л.А , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши в ухваленні додаткового рішення про відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції вказав, що відповідач не довів необґрунтованість дій позивача у цій справі. Суд зазначив, що не установив суперечливої поведінки в діях позивача, судом не визнавались зловживання сторонами своїми процесуальними правами, відтак підстав для стягнення судових витрат на підставі частини 5 статті 142 ЦПК України суд не встановив.

Суд зазначив, що стороною відповідача у заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат за правничу допомогу в розмірі 20 000 грн, повторно викладено позицію сторони про недобросовісність сторони позивача та суперечливу поведінку позивача. Фактично, представник відповідача повторно спонукає суд розглянути вимогу про відшкодування судових витрат, яку вже викладено у формі заяви про ухвалення додаткового рішення.

Суд першої інстанції вказав, що та обставина, що позивач повторно звернувся до суду з новим позовом до ОСОБА_1 не може свідчити про зловживання правом. Під час підготовчого провадження у цій справі не було визнано дії позивача недобросовісними та суд не вживав заходи в зв`язку із зловживанням учасниками процесу своїми процесуальними правами.

Суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач ОСОБА_1 не довів необґрунтованість дій позивача в цій справі. Під час підготовчого провадження у справі, судом не визнавалося зловживання сторонами своїми процесуальними правами. Позивач, як і інші сторони цього спору діяли в процесі у відповідності до наданих їм прав, передбачених статтями 43,49 ЦПК України, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).

Частинами 1 і 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За нормами частини 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до частини 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, відповідно до положень частин 5, 6 статті 142, частини 9 статті 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Схожі висновки викладені Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, від 06 липня 2023 року в справі № 750/6669/22.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 295/2963/21 зазначено, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати.

Як вбачається із правових позицій Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16, від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17, від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені.

Вирішуючи заяву адвоката Марценюк Л.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції правильно зробив висновок про відсутність підстав для визнання дій ТОВ Агрофірма "Білоцерківська" необґрунтованими, оскільки звернення до суду за захистом порушеного права, а також дії, направлені на такий захист, не свідчать про зловживання своїми процесуальними правами та відповідно не можуть вважатися необґрунтованими і тягнути за собою обов`язок останнього відшкодувати понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу.

Оскільки відповідачем не доведено, а судом не встановлено здійснення ТОВ Агрофірма "Білоцерківська" необґрунтованих дій під час розгляду справи в суді першої інстанції, апеляційний суд уважає вірними висновки районного суду про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення і стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем.

Окрім того, судом першої інстанції правильно вказано, що при постановлені 05 вересня 2023 року ухвали про залишення позову без розгляду, судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Марценюк Л.А. про стягнення витрат на правову допомогу з підстав, передбачених частиною 5 статті 142 ЦПК України.

Відтак суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги, що звернення ТОВ Агрофірма "Білоцерківська" до суду в цьому випадку є цілковито необґрунтованим та недобросовісним, без наявності реального предмету спору між сторонами у справі, відтак відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що місцевий суд правомірно зазначив, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом особи, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України і є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, згідно пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України позивач має право до початку розгляду справи по суті подати заяву про залишення позову без розгляду, що позивачем і було зроблено.

З огляду на наведене, відсутні підстави стверджувати, що ТОВ "Агрофірма "Білоцерківська" діяло недобросовісно, а його дії є умисними.

Відтак, колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Марцелюк Лесі Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 22 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова