Дата документу 27.06.2023
Справа № 501/3896/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Смирнова В.В.,

за участю секретаря судового засідання Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморськ Одеської області цивільну справу № 501/3896/19

за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа - Банк», місцезнаходження за адресою: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100

до

відповідача: ОСОБА_1 , як законний представник, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

відповідача: ОСОБА_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

третя особа; Служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, місцезнаходження за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, буд. 33,

предмет та підстави позову: про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном,

учасники справи не з`явилися.

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

До суду звернувся АТ «Альфа - Банк» з позовом до ОСОБА_1 , як законного представника, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном (згодом уточнив а.с. 74-77). Позовні вимоги мотивує тим, що позивач є власником кв. АДРЕСА_2 , за правовою підставою для реєстрації права власності при передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання від 29.07.2019 року. Так як позивач отримав відмову про зняття з реєстрації відповідача, тому позивач змушений звернутись до суд, та просить суд:

Визнати громадян: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими що тратили право користування однокімнатною квартирою, житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 31,6 кв.м., яка знаходиться такими, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зняти з реєстраційного обліку громадян: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з однокімнатної квартири, житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 31,6 кв.м., яка знаходиться такими, за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Акціонерного товариства «Альфа - Банк» (місцезнаходження за адресою: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, , МФО 300346, п/р НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору.

Відповідач ОСОБА_1 , діючий інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 надав відзив до суду, просив суд відмовити в задоволенні заявлених вимог (а.с. 87-88).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача від 28.01.2020 року надав до суду заяву про слухання справи без його участі (а.с. 44-45).

Представник позивача від 27.02.2020 року надав до суду заяву про слухання справи без його участі (а.с. 50-51).

Представник третьої особи надав від 16.03.2020 року висновок о справі про недоцільність зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої особи (а.с. 58-69).

Представник позивача від 12.06.2020 року надав до суду уточнену позовну заяву (а.с. 74-80).

Відповідач ОСОБА_1 надав до суду від 06.07.2020 року відзив по справі , просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 87-88).

Відповідач ОСОБА_1 надав до суду від 06.07.2020 року по справі клопотання про зупинення провадження по справі, просив суд задовольнити клопотання (а.с. 125-126).

Представник позивача від 15.07.2020 року надав до суду клопотання про відкладення слухання справи (а.с. 134-135).

Відповідач ОСОБА_1 надав до суду від 28.09.2020 року по справі клопотання про зупинення провадження по справі, просив суд задовольнити клопотання (а.с. 146-147).

Відповідач ОСОБА_1 надав до суду від 28.09.2020 року по справі заяву про видачу ухвали суд по справі (а.с. 164).

Позивач сповіщався належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не сповістив (а.с. 169).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 16.12.2019 р. відкрито провадження та справу призначено до розгляду у спрощеному порядку (а.с. 34).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 23.03.2020 р. позов залишено без руху, необхідно уточнити позовні вимоги (а.с. 71).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 17.06.2020 р. відкрито провадження та справу призначено до розгляду у спрощеному порядку (а.с. 81).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 15.07.2020 р. в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження відмовлено (а.с. 139).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 29.09.2020 р. клопотання про зупинення провадження по справі задоволено та зупинено провадження по справі (а.с. 162).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 12.06.2023 р. провадження по справі поновлено, так як усунено обставини, що викликали зупинення провадження (а.с. 168).

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.

Судом встановлено, що за іпотечним договором від 12.06.2007 року АКБСР «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір, яким ОСОБА_1 передав в іпотеку в якості забезпечення договору № 661/Ф03.9/213 нерухоме майно кв., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

Відповідно листа № 8-2333 від 04.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с. 7).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, від 29.07.2019 року, зазначено, що власником нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 є АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 8-9).

Відповідно письмової вимоги № 44547 від 29.10.2019 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до ОСОБА_1 про добровільне виселення (а.с. 10-13).

Згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року затверджено передавальний акт та визначено правонаступником АТ «Альфа-Банк» (а.с. 14).

Відповідно протоколу № 4/2019 від 15.10.2019 року позачерговими загальних зборів АТ «Альфа-Банк» затверджено передавальний акт, та визначено правонаступником АТ «УКРСОЦБАНК» (а.с. 15-20).

Згідно письмової заяви ОСОБА_1 , від 24.02.2020 року на адресу Служби по справам дітей, про те. Що йому не надходило попередження про добровільне виселення та іншого житла у ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_2 не мають (а.с. 67).

Відповідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 18.08.2009 року народився ОСОБА_2 (ас. 68).

V. Оцінка Суду.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном.

Вищенаведені норми цивільного законодавства України дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Разом з цим, згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.

У пункті 44 рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» Європейський суд з прав людини визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві.

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач посилалися на те, що реєстрація відповідача фактично позбавляє його розпоряджатися своїм майном та порушено його конституційне право на житло.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону №898-IV, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Аналогічний висновок висловлено і в постанові від 21 грудня 2016 року у справі №6-1731цс16.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

За положеннями ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Разом з тим з усталеної практики Верховного Суду України вбачається, що у такому випадку необхідно захистити права колишнього власника, застосувавши положення статті 109 ЖК УРСР, яка передбачає можливість виселення попереднього власника лише з наданням іншого житлового приміщення.

Верховний Суд України у постанові від 22 червня 2016 року у справі №6-197цс16 зробив правовий висновок, згідно з яким за змістом ч.2 ст. 40 Закону №898-IV та ч.3 ст. 109 ЖК УРСР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

В усталеній практиці Верховного Суду України при розгляді вказаної категорії справ, у тому числі й у постановах від 22 червня 2016 року у справі №6-197цс16, від 21 грудня 2016 року у справі №6-1731цс16, роз`яснено порядок застосування статті 40 Закону №898-IVта статті 109 ЖК УРСР. Зазначено, що частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Зроблено висновок про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону №898-IV, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Законом України від 22 вересня 2011року №3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» внесено зміни до статті 109 ЖК УРСР, згідно з якими виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Тривалий час проживання у спірній квартирі/будинку особи, яка не має іншого житла, є достатньою підставою для того, щоб вважати квартиру/будинок житлом цієї особи в розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 15 січня 2020 року у справі № 754/613/18.

При вирішенні даної справи, встановлюючи баланс між інтересами, зареєстрованих у спірній квартирі ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 у збереженні житла та інтересами нового власника, оцінивши у сукупності з іншими доказами у справі доводи про те, що відповідач тривалий час проживає у квартирі, з`ясувавши зв`язок відповідача із спірною квартирою як із житлом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про виселення та зняття з реєстрації за місцем проживання ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , як законний представник, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном про:

Визнання громадян: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими що тратили право користування однокімнатною квартирою, житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 31,6 кв.м., яка знаходиться такими, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зняття з реєстраційного обліку громадян: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з однокімнатної квартири, житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 31,6 кв.м., яка знаходиться такими, за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнення солідарно з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Акціонерного товариства «Альфа - Банк» (місцезнаходження за адресою: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, , МФО 300346, п/р НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В.Смирнов