Справа № 192/2573/23
Провадження № 2-з/192/18/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Тітова О.О., розглянувши в смт Солоне Дніпропетровської області заяву адвоката Мулька А.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову подану разом з позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Мулько Анатолій Володимирович звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області разом з позовною заявою в інтересах позивача ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В заяві про забезпечення позову просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №80680 від 21.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 14 840,24 гр.

В обґрунтування заяви адвокат посилається на те, що позивач працює в УДКС України у Солонянському районі Дніпропетровської області та на роботу надійшла постанова від 128.12.2021 по справі ВП 679,3877 приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. про звернення стягнення на заробітну плату якою з позивача стягнуто на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 14840,24 грн.

Із постанови позивач дізналась, що приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. був виданий виконавчий напис нотаріуса №80680 від 21.06.2021 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 14840,24 грн. В електронній системі «ДІЯ» позивач знайшла постанову про відкриття виконавчого провадженні №67978777 від 17.12.2021 відкритого на підставі виконавчого напису №80680 від 21.06.2021. Вважав, що виконавчий напис не підлягає виконанню повністю оскільки жодних договірних відносин із ТОВ «Вердикт Капітал» у позивача немає, зазначених сум вона не отримувала і не прагнула отримувати. Адвокатом в інтересах позивача ОСОБА_1 подано позовну заяву предметом якої є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просив вжити заходів забезпечення позову оскільки стягнення на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса вже розпочате бухгалтерією установи в якій працює позивач, що суттєво впливає на її скрутне матеріальне становище. Посилався на те, що між сторонами дійсно виник спір і подальше безпідставне стягнення грошових коштів із заробітної плати позивача на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса призведе до суттєвого порушення прав та законних інтересів позивача та до реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Оскільки із заробітної плати позивача будуть стягнуті всі кошти за спірним виконавчим документом, які практично буде неможливо навіть повернути у порядку повороту виконання рішень.

Заява розглядається судом відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення осіб, які приймають участь у справі.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільно-процесуальним законом визначено обов`язок заявника не лише вказати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, а й обґрунтувати заяву, надавши докази на підтвердження своїх вимог з якими і пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Суд позбавлений можливості дійти висновку про обґрунтованість доводів заявника щодо наявності спору між сторонами, необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, оскільки ані оспорюваного виконавчого напису, ані відомостей про стягнення, розпочате бухгалтерією установи в якій працює позивач на підставі оспорюваного виконавчого напису до заяви про забезпечення позову чи позовної заяви не додано. Постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про звернення стягнення на заробітну плату позивача не є належними доказами на підтвердження обставин, що входять до предмета доказування у даній справі.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Адвокат Мілько А.В. звернувшись до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 не надав суду доказів виникнення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Жодних безпідставних та протиправних стягнень з позивача не проводиться.

Оскільки суду не надано доказів на підтвердження доводів, викладених в заяві про забезпечення позову, суд відмовляє у задоволенні заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви адвоката Мулька А.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали, а особою, без участі якої було постановлено ухвалу - з дня отримання копії ухвали.

Суддя - О.О. Тітова