Дата документу 27.06.2023 Справа № 2-1119/2007
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-1119/2007 Головуючий у 1 інстанції: Черненко Л.І.
Провадження № 22-ц/807/866/23 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на об`єкт нерухомості, який вважати введеним в експлуатацію,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2007 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на об`єкт нерухомості, який вважати введеним в експлуатацію.

В обґрунтування позовe зазначила, що 01 лютого 2007 року між нею та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, а саме: 1/2 частини тракторної майстерні літери А, 1/2 частини складу Б, а також самовільно збудованих споруд сторожки О-2, вбиральні К, гаражу Д, складів Л, М, Е., розташованих на земельній ділянці у АДРЕСА_1 . Сторони дійшли згоди по всім умовам договору.

Зазначений договір укладено у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення.

Відповідач у встановлений п. 5.1.4. договору строк не виконала зобов`язання щодо підготовки необхідного пакету документів для нотаріального посвідчення правочину, в тому числі оформлення самовільних споруд, що призвело до порушення її прав.

На підставі зазначеного просила визнати договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлової будівлі тракторної майстерні літери А, 1/2 частини складу літери Б, сторожки О-2, вбиральні К, гаражу Д, складів Л, М, Е, розташованих по АДРЕСА_1 , укладений 01 лютого 2007 року, дійсним та визнати за нею право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі тракторної майстерні літери А, 1/2 частину складу літери Б, самовільно побудовані сторожку О-2, вбиральню К, гараж Д, склади Л, М, Е, розташовані по АДРЕСА_1 , які вважати введеними в експлуатацію.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2007 року позов задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу 1/2 частини тракторної майстерні літери А, 1/2 частини складу літери Б, сторожки О-2, вбиральні К, гаражу Д, складів Л, М, Е, розташованих по АДРЕСА_1 , укладений 01 лютого 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсним.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину тракторної майстерні літери А, 1/2 частину складу літери Б, самовільно побудовані сторожку О-2, вбиральню К, гараж Д, склади Л, М, Е, розташовані по АДРЕСА_1 , які вважати введеними в експлуатацію.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, особа, яка не приймала участі у справі, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що визнання договору дійсним в судовому порядку є неправомірним, оскільки договір підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, законодавство не передбачає можливості здійснення будь-яких правочинів з самочинним будівництвом, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, на час виникнення спірних правовідносин питання про прийняття до експлуатації самочинно спорудженого та самочинно переобладнаного нерухомого майна покладалось на виконавчий комітет Матвіївської сільської ради, а не на суд, судом не вирішено питання про залучення до участі у справі Матвіївської сільської ради, спірне майно є спільною сумісною власністю його та відповідача як подружжя, просив скасувати рішення суду та прийняти нове постанову про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому визнала апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі N 504/2457/15-ц (провадження N 14-726цс19).

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку обов`язковою підставою для скасування рішення місцевого суду, якщо суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі N 62/112 та від 16 січня 2020 року у справі N 925/1600/16, а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі N 668/17285/13.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судове рішення слід вважати таким, що прийнято про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в описовій чи мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки останніх.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції.

При цьому, якщо обставини вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі в справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Оскаржуючи рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2007 року в апеляційному порядку, ОСОБА_1 вказував на те, що суд вирішив питання про його права, інтереси та обов`язки, оскільки спірні об`єкти нерухомості, які є предметом договору купівлі-продажу, є спільною сумісною власністю подружжя .

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 ) зареєстрували шлюб 06 червня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 26 квітня 2017 року (а.с. 58).

Згідно зі статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом частин першої-третьої статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

01 лютого 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, а саме: 1/2 частини тракторної майстерні літери А, 1/2 частини складу Б, а також самовільно збудованих споруд сторожки О-2, вбиральні К, гаражу Д, складів Л, М, Е., розташованих на земельній ділянці у АДРЕСА_1 . Сторони дійшли згоди по всім умовам договору.

Матеріали справи містять також нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_1 від 16.07.2007 року, в якій він надав свою згоду на продаж за ціну та на умовах на свій розсуд належної їм на праві власності, набутої за час шлюбу частини будівлі майстерні (літ. А), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , його дружиною ОСОБА_4 (а.с.18).

Таким чином, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на порушення його права шляхом продажу ОСОБА_4 нерухомого майна, належного останнім на праві спільної сумісної власності подружжя, спростовуються наявними матеріалами справи.

Доводи апелянта щодо несправжності його підпису на вказаній заяві відхиляються судовою колегією як безпідставні.

ОСОБА_1 не порушував питання про витребування оригіналу вказаної заяви в судовому порядку та не заявляв жодних клопотань про проведення почеркознавчої експертизи на предмет встановлення дійсності чи недійсності підпису, виконаного на такій заяві.

Враховуючи те, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2007 року ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині рішення не містяться висновки суду щодо прав та обов`язків безпосередньо ОСОБА_1 , а правовідносини виникли між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , колегія суддів доходить висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у цій справі має бути закрито у зв`язку з недоведенням скаржником порушення вирішення судом в оскаржуваному рішенні питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, оскільки спірне майно було відчужено ОСОБА_4 зі згоди свого чоловіка на підставі заяви, завіреної нотаріусом. Доказів того, що спірне майно поділено між подружжям матеріали справи н містять.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).

Таким чином, колегія суддів встановила, що оскаржуваним рішенням суду права ОСОБА_1 не порушувались, оскільки вимог щодо належного заявнику майна у цій справі не заявлялось та не вирішувалось судовим рішенням.

Зважаючи на все вище наведене, колегія відповідно до вимог п. 3 ч. 1 статті 362 ЦПК України закриває апеляційне провадження у цій справі.

Керуючись ст. ст. 362, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на об`єкт нерухомості, який вважати введеним в експлуатацію закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 28 червня 2023 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова