КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження:
№ 22-ц/824/7526/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ Справа № 359/7729/21

26 червня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Желепи О.В.

суддів - Мазурик О.Ф., Немировської О.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Юхименко Юрія Юрійовича, в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2023 року (ухвалене у складі судді Чирки С.С., інформація щодо дати складання повного судового рішення відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано тим, що 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №30769, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 32 104 гривні 00 коп.

06 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. на підставі виконавчого напису було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Позивач вказав, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюком О.В. при вчиненні виконавчого напису були порушені вимоги закону. Крім цього, зазначений виконавчий напис вчинено щодо вимог, які є спірними.

Посилаючись на наведене, позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований в реєстрі за №30769.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року позов задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений 21.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., що зареєстрований в реєстрі за № 30769 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 169746334 від 07.10.2020 у загальному розмірі 31 104 грн., таким що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 908,00 грн.

24 жовтня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Педенко Д.В. надіслав до суду клопотання про приєднання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, в якому просив зокрема, ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» суму судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Додатковим рішенням від 20 січня 2023 року заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволено.

Доповнено рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2022 року таким змістом:

Стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішення, адвокат Юхименко Ю.Ю., в інтересах ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» звернувся з апеляційною скарго, в якій просив додаткове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових витрат за надання професійної правової допомоги в сумі 20 000 грн. відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, які призвели до ухвалення незаконного, необґрунтованого та невмотивованого судового рішення. Зазначав, що позивач не надав розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують співмірність обсягів та вартості наданих послуг або витрат адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Понесені витрати не відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, а заявлений розмір витрат є необґрунтованим та недоведеним.

Вказував, що твердження суду, що зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги безпосередньо пов`язане з наявністю клопотання, є неправильним, оскільки перш за все суд має визначити, чи є обґрунтованим визначений розмір і чи є підстави для відмови стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-7,9 ст. 141 ЦПК України.

Посилався на те, що підготовка адвоката до звернення з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не вимагала додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин чи виконання значного обсягу юридичної і технічної роботи, доказів протилежного не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Також зазначав, що судом не було надано належної оцінки доказам, що були подані представником позивача на підтвердження понесення витрат на правову допомогу.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження позивачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, копію вказаної ухвали було вручено за поштовою адресою позивача та третьої особи, однак відзив до суду не надійшов.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем отримано від адвоката правову допомогу, загальна вартість якої становить 20 000,00 грн., що підтверджується доказами.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді регламентовано в пункті 1 частини третьої статті 133 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя, четверта статті 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)).

Крім того, в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача було надано до суду докази понесених витрат на оплату юридичної допомоги, наданої адвокатом Педенко Д.В. на загальну суму 20 000,00 грн, на підтвердження чого додано:

1) договір № 12-07/2-21 про надання правової (правничої) допомоги від 12.07.2021 року;

2) додаток № 1 до договору № 12-01/2021 про надання правової (правничої) допомоги від 12.07.2021 року, в якому визначено, що вартість послуг, що надаються виконавцем за надання правової допомоги заявнику до і під час розгляду у Бориспільському міськрайонному суді Київської області справи за позовом замовника до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - гонорар виконавця, складає 20 000 грн.;

3) акт № 1 приймання-передачі наданих послуг до договору № 12-07/2021 про надання правової (правничої) допомоги від 12.07.2021 року, в якому визначено зміст наданих послуг адвокатом Педенко Д.В.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що розмір гонорару адвоката, визначений позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції, зважаючи на складність справи, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, не є співмірним, послуги: проведення консультацій з замовником, правовий аналіз документів (інформації) на предмет перспективності звернення до суду, за захистом законних прав та інтересів замовника, аналіз актуальної судової практики; пошук та збирання доказової бази, необхідної для захисту порушених прав замовника (написання адвокатських запитів); аналіз отриманих відповідей на адвокатські запити, практики Верховного Суду та визначення правової позиції для звернення до суду з метою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - фактично дублюють одна одну, є подібними та зводяться до єдиної дії - формування правової позиції позивача у справі, послуги: засвідчення копій документів, виїзд до суду для подачі позовної заяви та заяви про забезпечення позову, направлення копії клопотання - не є видами правової допомоги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява представника позивача є обґрунтованою лише частково, на що суд першої інстанції не звернув увагу та не надав належної правової оцінки тим видам послуг, що визначені в акті № 1 від 21 жовтня 2022 року.

Враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зважаючи на складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, ціну позову, категорію та значення справи для сторін, колегія суддів вважає, що з відповідача у відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає стягненню 5 000,00 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час перегляду додаткового рішення в апеляційному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» просив судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 1 362,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. покласти на позивача.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представник ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» адвокат Юхименко Ю.Ю. надав:

1) договір про надання правової допомоги від 19.10.2021 року;

2) додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 19.10.2021 року - Протокол погодження видів правової допомоги та договірної ціни;

3) додаткову угоду № 109 до договору про надання правової допомоги від 19.10.2021 року;

4) акт прийому-передачі наданих послуг;

5) рахунок від 13 березня 2023 року на оплату правової допомоги за договором від 19 жовтня 2021 року;

6) платіжне доручення № 3794 від 13 березня 2023 року на суму 3 000 грн. про оплату правової допомоги за договором від 19.10.2021 року.

З акту прийому-передачі від 13 березня 2023 року вбачається, що адвокатом було надано такі послуги: усна консультація стосовно складання апеляційної скарги на додаткове рішення - 1 000 грн., складання апеляційної скарги на додаткове рішення - 2 000 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ураховуючи наведене, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, взявши до уваги надані стороною відповідача докази на підтвердження понесених витрат, а також те, що апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, вимоги адвоката Юхименка Ю.Ю. про стягнення на користь відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, підлягають задоволенню частково, у розмірі 2 000,00 грн.

Щодо стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» витрат по сплаті судового збору, то колегія суддів вважає, що такі підстави відсутні, оскільки судовий збір не слід сплачувати при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат.

Керуючись, ст.ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Юхименко Юрія Юрійовича, в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» - задовольнити частково.

Додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Желепа

Судді: О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська