Справа № 468/1449/22-ц
Провадж.№ 2/481/16/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

08.12.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі : головуючої судді Уманської О.В., з участю секретаря судових засідань Кузьміної Н.П., представника позивача Подановського Т.С., представника відповідача Гейко В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новий Буг, Миколаївської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

У жовтні 2022 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулось до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 31.10.2022 року справу №468/1449/22-ц за позовом Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом передано на розгляд Новобузькому районному суду Миколаївської області.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 11 грудня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було підписано Кредитний договір № (надалі - Кредитний договір). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору цей Договір, паспорт кредиту № 5112839 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір. Відповідно до умов Паспорту кредиту № 5112839 та Кредитного договору № від 11 грудня 2020 року Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах : сума кредиту - 188 299,07 гривень; строк користування - 48 місяців; річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 1,50 % від суми кредиту.

Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі (п.4.) отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.

20.09.2021 року права вимоги за Кредитним договором відступлені AT ТАСКОМБАНК» (надалі також - Позивач) на підставі Договору факторингу № 200921.

Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 р., Позивач є Новим кредитором Боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 11.12.2020 р. з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору Факторингу, Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви.

Відповідачем умови вищезазначеного Кредитного договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті.

Як наслідок, станом на 27.07.2022 року заборгованість Позичальника за Кредитним договором № від 11 грудня 2020 року, становить 242 015 грн. 28 коп., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 188 299 грн. 07 коп.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 25 грн. 61 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 53 690 грн. 60 коп.

З огляду на вищевикладене просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

26.12.2022 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Під час розгляду справи представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивачем не доведено його право на звернення до суду з позовом ( момент виникнення переходу права вимоги), оскільки позивач не додав до позовної заяви акт приймання-передачі Реєстру прав вимоги, укладений між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК». Натомість відповідно до п.2.3 Договору Факторингу відступлення права вимоги та їх перехід від клієнта до Фактора відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому передачі Реєстру прав вимоги згідно з Додатком №2 до цього договору, але не раніше оплати фактором суми визначеної в п.3.1 Договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває всі права вимоги визначені Договором. Зазначене позбавляє можливості встановити перехід права вимоги до АТ «ТАСКОМБАНК», встановити чи виконано необхідні умови щодо переходу вказаного права. Крім того зазначає про неналежну якість поданого доказу Реєстру прав вимоги, оскільки він : 1) складається з одного аркуша, натомість у посвідчувальному написі зазначено про 59 аркушів., 2) є нечитабельним, 3) назва документу виконана кульковою ручкою. Зазначив, що надати недостатні належні докази суду позивач вже не має права з огляду на імперативні вимоги цивільного процесуального законодавства України , посилаючись на процесуальну рівність в частині подання доказів та на ч.8 ст 83 ЦПК України, відповідно до якої докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймається. Крім того зазначив, що до непогодження відповідачем умов отримання фінансових кредитів в яких зазначено обов`язок позичальника щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати проценти, відповідно останні не можна вважати складовою кредитного договору.

28.02.2023 року АТ «ТАСКОМБАНК» надало відповідь на відзив, у якому просило задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що факт відступлення права вимоги від ТОВ «ФК «ЦФР» на користь АТ «ТАСКОМБАНК» за договором про відступлення права вимоги № 200921 від 20.09.2021 року та розмір заборгованості підтверджується Реєстром прав вимоги до договору відступлення, випискою та розрахунком заборгованості, доданими до позовної заяви. Також повідомило, що АТ «ТАСКОМБАНК» належним чином сплатило суму фінансування на користь первісного кредитора, що підтверджується меморіальним ордером №768960451 від 20.09.2021 року. Щодо надання реєстру прав вимог на 1 аркуші зазначило, що інформація про увесь перелік боржників яка передана позивачу віднесена сторонами до конфіденційної, та відповідно позивач надав суду витяг з Реєстру прав вимоги щодо конкретного боржника (кредитного договору). Щодо посилання на непогодження умов отримання фінансових кредитів, зазначив, що позичальник ознайомився з умовами Кредитного договору до його укладення і погодився з усіма його умовами, примірник Договору, Паспорту кредиту та Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» отримав (п.2.2. Кредитного Договору).Також позичальник підтвердив, що з умовами викладеними в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04.05.2020, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua ознайомлений і що вказані документи складають єдиний кредитний договір. Позичальник підтвердив, що свій примірник ним отримано (розділ. 2 Кредитного договору).

03.03.2023 року представник відповідача надав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому заперечував у повному обсязі проти доводів та аргументів позивача , викладених у відповіді на відзив, вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві та суперечать фактичним обставинам справи. В обґрунтуванні зазначив положення аналогічні відзиву. Просив суд в задоволені позову відмовити повністю.

Ухвалою від 06.04.2023 року судом витребувано від Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» належним чином завірену ( чітку та розбірливу ) копію договору факторингу №200921 від 20.09.2021 року з додатками №1, 2, 3, 4, 5, які становлять його невід`ємну частину ( в повному обсязі).

14.04.2023 року на адресу суду надійшла заява про виправлення описки у судовому рішенні в задоволенні якої ухвалою від 24.04.2023 року було відмовлено.

18.04.2023 року від позивача надійшли додаткові пояснення з доказами на їх підтвердження та на виконання ухвали суду додано витребовувані документи (копію договору факторингу з додатками).

Представник позивача Подановський Т.Р. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи та дослідивши подані сторонами докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статі 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання),-а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ФК «ЦФР» із заявою про отримання кредиту, у зв`язку з чим між ними було укладено кредитний договір № від 11.12.2020 року на суму 188 299 грн 07 коп., відповідно до якого відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором.

У договорі передбачено, що погашення кредиту має відбуватися шляхом внесення щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту.

Обставини укладення кредитного договору відповідач вцілому не заперечував. Разом з тим у відзиві на позовну заяву представник відповідача посилався на відсутність у відповідача обов`язку внесення щомісячного платежу за кредитним договором, оскільки ним не було погоджено умови отримання фінансових кредитів в яких зазначено обов`язок позичальника щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати проценти, відповідно останні не можна вважати складовою кредитного договору.

Суд вважає твердження представника відповідача такими, що не заслуговують на увагу, оскільки порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів та періодичність внесення були визначені в паспорті кредиту ( про ознайомлення з умовами кредитування свідчить підпис позичальника), зокрема відповідно до графіку платежів було визначено загальний, щомісячний платіж у розмірі 6748,21 грн., який включав у себе повернення кредиту та сплату річних і місячних процентів (а.с.7 том.1).

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості по вказаному кредитному договору АТ «ТАСКОМБАНК» посилалось на те, що набуло право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року з ТОВ «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» за умовами якого, ТОВ «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за вищезазначеним кредитним договором.

На підтвердження своїх позовних вимог АТ «ТАСКОМБАНК» надало копії кредитного договору з додатками, договору факторингу № 200921 від 20 вересня 2021 року, реєстру прав вимоги, меморіального ордеру, розрахунок заборгованості та виписку по особовому рахунку відповідача, копію повідомлення вимоги та докази її направлення (а.с.6-9, 10-14, 15, 16, 17, 18-91, 92-97 том.1 ).

З урахуванням доводів представника відповідача у відзиві на позов надало до суду копії витягів з реєстру проданих електронних ключів, з реєстру оплачених страховок, бухгалтерську довідку ( а.с.164,165 том.1).

Крім того на виконання ухвали суду позивачем було надано додаткові пояснення та копії договору факторингу з додатками, копію витягу з акту прийому-передачі документів, витяг з Додатку №1 до договору факторингу (а.с.10-28 том.2).

Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Документами, які засвідчують права (вимоги), що передаються новому кредиторові, можуть бути договір або інші документи, які підтверджують факт виникнення та існування зобов`язальних правовідносин між первісним кредитором та боржником, платіжні й інші фінансові документи.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Із матеріалів справи видно, що 20.09.2021 року між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір № 200921 про відступлення права вимоги.

Відповідно до положень п.2.3 договору факторингу № 200921 відступлення Права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами, Договорами поруки та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2 до цього договору, але не раніше оплати Фактором суми визначеної в п.3.1 Договору, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває всі Права Вимоги визначені цим Договором та всі права вимоги за Договором поруки. Сторони підписують Акт прийому-передачі Реєстру Прав вимоги в день здійснення оплати Суми Фінансування згідно п.3.1 цього Договору. Підписаний Сторонами та скріплений їхніми печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Боргу та є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно меморіального ордеру №768960451 від 20.09.2021 рокуАТ «ТАСКОМБАНК» було перераховано ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» суму фінансування за договором факторингу 200921 від 20.09.2021 у розмірі визначеному п.3.1 Договору (а.с.16 том.1).

Крім того відповідно до п.4.2.1 Клієнт зобов`язаний передати Фактору Документи, що підтверджують Права Вимоги, протягом 180 календарних днів з моменту підписання Акту прийому-передачі Реєстру прав вимог, але в будь-якому разі не раніше дня сплати Фактором клієнту суми фінансування. Передача Документів здійснюється шляхом укладання між сторонами Акту прийому передачі документів.

Згідно витягу з акту прийому передачі документів до договору факторингу 30.09.2021 року ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» передав, а АТ «ТАСКОМБАНК» прийняв документи, якими підтверджується дійсність та наявність грошових Прав Вимог до Позичальників, серед яких за №6486 зазначено спірний кредитний договір № відносно позичальника ОСОБА_1 (а.с.28 том.2).

Вищевикладене свідчить про укладення в день підписання Договору Факторингу Акта прийому-передачі Реєстру Прав Вимог та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Боргу відповідно до реєстру прав вимоги.

Згідно витягу з реєстру прав вимоги (додаток № 1 до договору факторингу №200921 від 20.09.2021 року) ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» відступило АТ «ТАСКОМБАНК» право вимоги по спірному кредитному договору № (а.с. 29 том.2).

При цьому, досліджуючи копію повного тексту спірного договору факторингу, наданого позивачем до суду, суд вважає, що така копія не є новим чи додатковим доказом, оскільки копія витягу з цього договору факторингу надавалась позивачем до суду разом з позовною заявою, а необхідність дослідження повного тексту зумовлена дослідженням доводів відзиву.

Суд вважає, що до спірних правовідносин не може застосовуватись правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 1 лютого 2018 року по справі № 2-127/11, на яку посилається представник відповідача у відзиві на позовну заяву, оскільки у справі, яка переглядалась Верховним Судом, порівняно з даною справою, наявні різні фактичні обставини. Зокрема, по справі вирішувалось питання заміни сторони виконавчого провадження, та зроблено висновок про недоведеність заявником переходу до нього права вимоги, виходячи з умов договору факторингу, за якими сторони договору поставили три умови щодо настання моменту виникнення права вимоги за договором факторингу, що мають одночасно настати: укладення договору факторингу, підписання акта приймання-передачі права вимоги та сплата суми фінансування на рахунок клієнта. А заявник не надав доказів перерахування суми фінансування на рахунок клієнта за відступлені права вимоги.

Крім того відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) зазначено: "стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню".

Суд виходить з презумпції правомірності та чинності угоди факторингу, укладеного стосовно кредитного договору з ОСОБА_1 .

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 липня 2020 року у справі № 756/1539/14-ц (провадження № 61-37762св18).

Суд відхиляє як безпідставні твердження представника відповідача про неповідомлення відповідача позивачем про перехід до нього права вимоги за кредитним договором, оскільки позивач 09.03.2022 рекомендованим листом надсилав відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту, в якій, зокрема, зазначав про перехід до нього права вимоги за кредитним договором (а.с.92-97 том.1).

Враховуючи викладене та оцінюючи зазначені вище докази, суд вважає що докази по справі у їх сукупності є достатніми для встановлення факту набуття позивачем права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором.

Щодо наявності заборгованості.

На підтвердження заборгованості відповідача позивачем надано розрахунок заборгованість станом на 27.07.2022 року у розмірі 242 015,28 грн., з яких 188299,07 грн заборгованість за тілом кредиту, 25,61 грн - заборгованість по річним процентам, 53690,60 грн заборгованість по щомісячним процентам.

Доводів на спростування такого розміру боргу представник відповідача не вказав.

За таких обставин, вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та по процентам у загальному розмірі у розмірі 242 015,28 грн. підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати, які останній поніс при подачі позовної заяви, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (меморіальний ордер а.с. 1 том.1).

В зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3630,23 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

Ухвалив :

Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул.С.Петлюри, буд. 30, ) суму боргу за кредитним договором № від 11.12.2020 року у розмірі 242015(двісті сорок дві тисячі п`ятнадцять) гривень 28 копійок, та судовий збір в розмірі 3630 (три тисячі шістсот тридцять) гривень 23 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частин, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» адреса місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, буд. 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлений 13.12.2023 року.

Суддя