К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року місто Київ

справа № 461/2351/19-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/8395/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва у складі судді Григоренка І.В. від 31 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Позов мотивовано тим, що 22 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав у борг 21 500 євро, строк повернення позики розпискою не встановлений.

Станом на день звернення до суду, відповідач повернув борг в розмірі 7 179, 20 євро (1 250 євро та 6 700 доларів США).

11 лютого 2019 року позивач звернулася до відповідача з вимогою про повернення суми боргу, однак відповідач свої зобов`язання не виконав і позику в повному обсязі не повернув.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється добровільно повернути борг, ОСОБА_2 просила стягнути з нього суму позики в розмірі 437 753 грн. 42 коп., що еквівалентно 14 320, 20 євро.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 31 січня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в розмірі 437 753 грн. 42 коп., що на день подачі позовної заяви за курсом НБУ еквівалентно 14 320,80 євро. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 4 377 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено існування між сторонами договірних правовідносин, що виникли на підставі розписки від 22 вересня 2008 року і наявність у відповідача обов`язку повернути отримані у борг кошти.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що суд неправомірно розглянув справу у відсутність сторони відповідача, оскільки представником було повідомлено про неможливість участі у судовому засіданні у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Суд також безпідставно відмовив у призначенні повторної почеркознавчої експертизи, оскільки відповідач не ухилявся від проведення первинної експертизи, а жодних вимог експерта суд не направляв. При цьому ухвала суду від 13 грудня 2022 року, якою визнано явку відповідача обов`язковою, зокрема для відібрання експериментальних зразків підпису та його почерку, постановлена вже після того, як Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України направив лист про неможливість проведення експертизи та залишення ухвали суду без виконання (24 листопада 2022 року). Такими діями суд позбавив відповідача права на доступ до правосуддя і судовий захист.

Крім того, поза увагою суду залишилась та обставина, що боргова розписка від 22 вересня 2008 року не містить ідентифікуючих даних ані особи, яка її склала, ані особи, яка начебто надала позику. Розписка не містить обов`язку ОСОБА_1 повернути зазначені в розписці кошти, а також кінцевого строку повернення боргу.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експертів поставити наступні питання: чи виконано весь текст (який розпочинається зі слів "Я, ОСОБА_4 …" і закінчуються "19.12.2018 200 $") та підписи в оригіналі розписки від 22 вересня 2008 року відповідачем, ОСОБА_1; Чи виконано текст та підпис в оригіналі розписки від 22 вересня 2008 року з наслідуванням почерку (підпису) ОСОБА_1 ?

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 не подала відзив на апеляційну скаргу. Однак, її представник ОСОБА_5 подав письмові заперечення на клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, у яких зазначив, що правові підстави для її проведення відсутні.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції просила залишити без розгляду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у зв`язку із відсутністю у відповідача фінансової можливості оплатити її проведення; апеляційну скаргу підтримала з наведених в ній підстав.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про залишення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи без розгляду задоволено.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що згідно з розпискою від 22 вересня 2008 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 у борг грошові кошти в розмірі 21 500 євро (том І а.с.191).

Згідно записів на оригіналі розписки, грошові кошти поверталися наступним чином: 5 березня 2009 року - 1 000 доларів США; вересень 2009 року - 750 євро; 21 жовтня 2009 року - 2 000 доларів США; 6 червня 2015 року - 500 євро; 31 грудня 2015 року - 700 доларів США; 30 травня 2016 року - 500 доларів США; 20 червня 2016 року - 300 доларів США; 15 березня 2017 року - 1 000 доларів США; 8 листопада 2017 року - 800 доларів США; 2 листопада 2018 року - 200 доларів США; 19 грудня 2018 року - 200 доларів США, що в сукупності станом на 29 березня 2019 року становить 7 179, 20 євро. Залишок суми заборгованості становить 14 320,80 євро.

11 лютого 2019 року ОСОБА_2 направила ОСОБА_1 вимогу про повернення заборгованості по розписці, однак останній зобов`язання за вищенаведеним договором позики не виконав, борг не повернув (том І а.с.18-23).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 8 листопада 2021 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про призначення експертизи. Призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експертів поставлено наступні питання: чи виконано весь текст (який розпочинається зі слів "Я, ОСОБА_4 …" і закінчуються "19.12.2018 200 $") та підписи в оригіналі розписки від 22 вересня 2008 року відповідачем, ОСОБА_1; Чи виконано текст та підпис в оригіналі розписки від 22 вересня 2008 року з наслідуванням почерку (підпису) ОСОБА_1 ?

Згідно листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 24 листопада 2022 року № 7447/7448/22-32 ухвала суду

про проведення експертизи не виконана у зв`язку із відсутністю відомостей щодо її оплати.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень статі 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 статті 1047 ЦК України допускає пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Проаналізувавши надані сторонами письмові докази, зокрема спірну боргову розписку, та надавши їй належну правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про укладення між сторонами договору позики, та виникнення у відповідача заборгованості за вказаним договором, у зв`язку з його неповним виконанням.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача не виник обов`язок повернути грошові кошти, оскільки в розписці не вказано про такий обов`язок, спростовуються текстом розписки, в якому чітко зазначено, що ОСОБА_1 бере грошові кошти у ОСОБА_2 саме у борг, правова природа якого правильно встановлена судом як договір позики, який передбачає обов`язок боржника повернути позику позикодавцю.

Слід зауважити, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Таким чином, наявність оригіналу боргової розписки у позивача свідчить про те, що відповідачем грошові кошти не повернуті.

Характер спірних правовідносин та встановлені судом обставини справи не викликають сумніву, що сторонами боргового зобов`язання є саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що судом неправомірно відмовлено у призначенні повторної почеркознавчої експертизи частково є обґрунтованими.

Дійсно, з матеріалів справи убачається, що судом не направлялися відповідачу клопотання експертів, зокрема, щодо необхідності оплати її проведення, у зв`язку із чим ухвала суду залишена без виконання.

За вказаних обставин скаржник не був позбавлений можливості заявити відповідне клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи на стадії апеляційного провадження, що давало б змогу поновити процесуальну справедливість, однак відповідачем таке клопотання фактично відкликано. Таким чином, сама по собі відмова у проведення почеркознавчої експертизи у суді першої інстанції не може бути достатньою підставою для скасування рішення суду.

У відповідності до частин 2, 4 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: