У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2023 року

м. Київ

справа № 756/18164/21

провадження № 61-8450ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Завод Маяк» про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільнені,

В с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з АТ «Завод Маяк» середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 61 609,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 08 серпня 2018 року вона звільнена із АТ «Завод Маяк» у зв`язку зі скороченням штату на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06 травня 2019 року стягнуто з АТ «Завод Маяк» на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 21 421,64 грн.

Виконавчою службою в примусовому порядку списані кошти з рахунків боржника та перераховано позивачу на підставі рішення суду 13 серпня 2021 року.

Позивач посилаючись на 117 КЗпП України, вважає що стяганню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати, що становить 191,93 грн за 320 робочих днів з 01 січня 2020 року по 13 серпня 2021 року в сумі 61 609,00 грн, які просила суд стягнути на свою користь.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Завод Маяк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 січня 2021 року по 11 серпня 2021 року в сумі 5 000,00 грн, без виключення з них податків та інших обов`язкових платежів.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

26 квітня 2023 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 травня 2023 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Завод Маяк» про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що апеляційна скарга на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року була подана 26 квітня 2023 року, тобто, після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення. Заявником не наведено обставин, передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України, за наявності яких суд може поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення його повного тексту.

05 травня 2023 року ОСОБА_1 (далі - заявник) надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 травня 2023 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 04 травня 2023 року та поновити строк на звернення з апеляційною скаргою на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права і неправильно застосовані норми матеріального права. Вказує, що при зверненні до Київського апеляційного суду із апеляційною скаргою, нею було подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доводи якого апеляційним судом не були прийняті до уваги. При зверненні до суду із апеляційною скаргою, вона посилалася на введення в країні режиму воєнного стану, а також на стан здоров`я, що підтверджено відповідною медичною документацією. 24 лютого 2022 року Рада Суддів України прийняла рішення щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах воєнного стану, а 02 березня 2022 року опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану. Так, судам рекомендовано по можливості продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану. Верховний Суд в Огляді «Особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан» від 04 березня 2022 року зауважив, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Дослідивши касаційну скаргу заявника, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі апеляційний суд виходив з того, що заявник подала апеляційну скаргу після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення. Заявником не наведено обставин, передбачених пунктом 2 частини другої статті 358 ЦПК України, за наявності яких суд може поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення його повного тексту.

Апеляційний суд вказав, що непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Отже, введення в Україні воєнного стану, без зазначення причинного зв`язку з неможливістю подання апеляційної скарги до спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення не може бути підставою для висновку про те, що пропущення цього строку було наслідком обставин непереборної сили.

Верховний Суд погоджується із висновками апеляційного суду, враховуючи таке.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Завод Маяк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 січня 2021 року по 11 серпня 2021 року в сумі 5 000,00 грн, без виключення з них податків та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Апеляційним судом встановлено, що за наслідками розгляду вказаної справи, судом 07 лютого 2022 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення Оболонського районного суду м. Києва.

Повний текст судового рішення складено 07 лютого 2022 року.

Відповідно до розписки, яка міститься в матеріалах справи, копію оскаржуваного рішення ОСОБА_1 отримала 15 лютого 2022 року.

Апеляційна скарга подана позивачем 26 квітня 2023, після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення. Апеляційна скарга містить клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року. Клопотання обґрунтовано тим, що одразу після отримання рішення суду та ознайомлення з його змістом по всій території України було введено воєнний стан, тому вона виїхала до Закарпатської області, де перебувала до березня 2023 року. Вказує, що протягом цього строку декілька разів вимушена була приїхати до Києва на медичне обстеження, оскільки на фоні стресів, стан її здоров`я погіршився, що підтверджується медичною документацією.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 травня 2023 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Завод Маяк» про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні відмовлено.

Оцінивши в сукупності вказані обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що наведені заявником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини не є поважними причинами пропуску цього строку і не є підставою, передбаченою пунктом 2 частини другої статті 358 ЦПК України, за наявності яких суд може поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення його повного тексту, оскільки обставин непереборної сили, що завадили подати апеляційну скаргу у строки, визначені ЦПК України, ОСОБА_1 не зазначено.

Відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Враховуючи те, що останній день перебігу процесуального строку на звернення до суду з касаційною скаргою в цій справі припав на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку заявником за умови надання нею до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду, та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку.

Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22.

Саме по собі введення воєнного стану на території всієї держави, який продовжений (і на теперішній час), без посилання представника позивача на конкретні обставини, які були об`єктивно непереборними, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість саме позивачу своєчасному зверненню до суду у визначений законом строк, не може бути безумовною підставою для поновлення строку (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2022 року в справі № 560/15534/21).

Протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами - може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2022 року в справі № 500/1912/22).

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими доказами. Під час воєнного стану поновленню підлягають лише процесуальні строки, порушені з поважних причин (повітряна тривога, відсутність електрозабезпечення, неможливість використання транспорту, ракетне чи інше збройне ураження території, де знаходиться адвокат та/або відповідний орган, окупація вказаної території тощо).

ОСОБА_1 не навела обґрунтування того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск нею строку на звернення до суду з апеляційною скаргою.

Разом з цим, посилання заявника на погіршення стану її здоров'я не може бути прийнято судом до уваги, оскільки з наданої медичної документації не вбачається перебування заявника на стаціонарному лікуванні.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Крім того, саме на заявника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення. Однак заявник на навела таких обставин.

Встановивши, що звернувшись з апеляційною скаргою на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року після спливу більш ніж одного року з дня складення повного тексту вказаного судового рішення, заявник не долучила до апеляційної скарги доказів на підтвердження обставин визначених пунктом 2 частини другої статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції правильно відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд діяв у межах наданих йому цивільним процесуальним законодавством України повноважень, з додержанням вищенаведених вимог міжнародного законодавства та згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Завод Маяк» про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільнені.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук