Справа № 214/1456/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 грудня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить встановити факт його спільного проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 у період часу з 2016 року по 19 січня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за ним право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді належної йому за життя 1/4 частки квартири АДРЕСА_3 . Позивач, впродовж встановленого шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, звернувся до приватного нотаріуса із відповідною заявою, проте отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним не було надано документів, що підтверджують факт прийняття спадщини за законом відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, як особи, яка проживала із померлим однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Однак, позивач зазначає, що він з 2016 року проживав однією сім`єю із ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , з якими він вів спільне господарство, здійснював поточні ремонти, ніс витрати на утримання житла, тощо. Після того, як ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , позивач допомагав ОСОБА_2 з організацією поховань дружини та продовжив і надалі проживати з ним однією сім`єю та здійснювати за ним догляд до його смерті. Разом з тим, позивач зазначив, що спадщину у виді 1/2 частки вказаної квартири, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 прийняли, по 1/4 частці кожний, її чоловік ОСОБА_2 та її син - ОСОБА_4 , який свою частку потім подарував позивачеві. Окрім того, ОСОБА_2 також подарував позивачеві належну йому 1/2 частку вказаної квартири, при цьому успадковану 1/4 частку квартири після смерті дружини не встиг подарувати, оскільки не отримав свідоцтво про право на спадщину після її смерті.

Позивач у судове засідання не з`явився, але його представник надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача.

Представник Виконавчого комітету Криворізької міської ради у судове засідання не з`явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу за участі представника Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради.

Представник Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засідання надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, вирішення якої поклала на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_5 , будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що вона знає позивача більше 10 років як сусіда по під`їзду, ОСОБА_2 знала також, позаяк позивач проживав із ним та його дружиною у квартирі АДРЕСА_3 як нерідний онук, так як син дружини ОСОБА_2 ОСОБА_6 одружився на матері позивача. Зазначила, що позивач проживав із ОСОБА_7 однією сім`єю з 2015 року, що він доглядав за ними, вів з ними спільне господарство, а після їх смерті ховав їх. Вона все це знає особисто, оскільки дружила з родиною ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_8 , будучи допитаною у судовому засіданні, показала, що позивач це її сусід, їх квартири розташовані поряд, знає його більше 10 років, також добре знала сім`ю ОСОБА_7 , з якими позивач проживав з 2015 року однією сім`єю, якого вони називали своїм онуком та з якими він вів спільне господарство.

Свідок ОСОБА_4 , будучи допитаним у судовому засіданні, показав, що позивач це його так званий «пасинок», тобто син його дружини ОСОБА_9 , якого він вважає сином. ОСОБА_2 це його вітчим, ОСОБА_3 рідна матір, які прожили у шлюбі 30 років. Зазначив, що позивач проживав у ОСОБА_7 з 2015 року, проживали вони однією сім`єю, вели спільне господарство, здійснювали ремонт квартири, позивач доглядав за ними та ховав їх після їх смерті. Зауважив, що позивач був для ОСОБА_7 як онук.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 05 березня 1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , по 1/2 частці кожному, належала квартира АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй за життя 1/2 частку вказаної квартири, яку у розмірі 1/4 частки прийняв її син від попереднього шлюбу ОСОБА_4 та згідно договору дарування частки квартири від 13.01.2023 року подарував її позивачу, а також фактично у розмірі іншої 1/4 частки прийняв її чоловік ОСОБА_2 , позаяк проживав разом з нею у зазначеній квартирі до моменту її смерті та продовжив у ній проживати і після її смерті, однак не оформив документи на спадщину.

Згідно договору дарування 1/2 частки квартири від 23.03.2021 року, ОСОБА_2 подарував позивачу належну йому, на підставі договору міни квартири від 28.07.1998 року, 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому за життя 1/4 частку вказаної квартири, яку він фактично прийняв після смерті дружини ОСОБА_3 .

Позивач звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Болозенко Т.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримав відмову через те, що ним не було надано документів, що підтверджують факт прийняття спадщини за законом відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, як особи, яка проживала із померлим однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Між тим, згідно акту від 27.02.2023 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 з 2015 року проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , до часу їх смерті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Так, судом на підставі показань свідків, допитаних у судовому засіданні, а також наявних у матеріалах справи доказів, встановлено факт спільного проживання однією сім`єю позивача за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 2016 року по 19 січня 2022 року разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розглядаючи позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/4 частку вказаної вище квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Отже, суд уважає, що позивач, будучи особою, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, виявив бажання прийняти спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , на яку відповідно до матеріалів дослідженої судом спадкової справи, відкритої після його смерті ніякі інші особи не претендують, а тому приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на належну йому за життя 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 .

Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1218, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 141, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 2016 року по 19 січня 2022 року разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.