ЄУН № 336/3141/23/23
пр. № 2/336/1675/2023
УХВАЛА

Іменем України

27 червня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування з чужого незаконного володіння автомобілю Citroen Jumper, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначений автомобіль та заборони відповідачам та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо його відчуження

Заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи у відповідності до положень ст. 153 ч. 1 ЦПК України.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Як роз`яснено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Позивачем до заяви надано довідку т.в.о. начальника РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, відповідно до якої станом на 23.04.2023 року за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб Citroen Jumper, 2007 року випуску.

При цьому зазначений лист не засвідчений печаткою органу. яким він виданий, а також не містить будь-яких ідентифікуючих відомостей про транспортний засіб (реєстраційний номер, VIN-код), а також і зазначення імені та по батькові особи, за якою він зареєстрований, що в цьому випадку не дозволяє точно ідентифікувати як транспортний засіб, так і його власника.

Крім того, в заяві про забезпечення позову відсутнє обґрунтування того, чому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду, адже посилання позивача про наявну у відповідачів можливість укласти договір про відчуження автомобілю безпідставні, оскільки, за твердженнями позивача, відповідачі власниками майна не являються, а будь-яких документів, які б уповноважували їх на укладення таких договорів від імені власника немає. Також незрозуміло, яким чином арешт автомобілю може запобігти його «зникненню на тимчасово окупованій території», про що вказує позивач.

В цьому випадку позивач не позбавлена можливості звернутись до правоохоронних органів з метою ініціювання кримінального провадження щодо протиправного заволодіння транспортним засобом, в межах якого можуть бути здійснені заходи щодо розшуку автомобілю.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви та забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя О.І. Дацюк