У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про надання права на шлюб, заінтересовані особи: ОСОБА_2 (матір заявниці), ОСОБА_3 Особа з якою передбачається реєстрація шлюбу), відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про надання права на шлюб, заінтересовані особи: ОСОБА_2 (матір заявниці), ОСОБА_3 Особа з якою передбачається реєстрація шлюбу), відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2023 року вказану заяву залишено без руху, із зазначенням недоліків які слід усунути.

Так, в ухвалі про залишення заяви без руху було вказано на те, що:

При зверненні до суду із вказаною заявою ОСОБА_1 не надала підтвердження спільного із ОСОБА_4 проживання. У заяві про надання права на шлюб, ОСОБА_1 , стверджує, що вагітна (11 тиждень), та що вони з ОСОБА_3 очікують народження дитини. Тому вони звернулися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді з метою реєстрації шлюбу. Однак, у реєстрації шлюбу їм було усно відмовлено на підставі того, що вона не досягла шлюбного віку.

Так, матеріали заяви містять копію протоколу УЗ- дослідження від 03.11.2023 року. Де міститься висновок УЗД «Вав 5-6 тиж». Однак вказаний документ не містить прізвище ім`я та по-батькові пацієнтки, також відсутні і відомості про лікаря що проводив огляд, відсутня печатка лікаря.

Таким, чином зі змісту вказаного протоколу не вбачається що УЗ-дослідження проводили саме заявниці, довідки з медичного закладу про вагітність заявниці до матеріалів заяви не надано.

Крім того, доцільно у заяві зазначати про те, що не існує обставин, які перешкоджають укладенню шлюбу, котрі передбачені ст. 26 СК України (кровна спорідненість, усиновлення); що нареченим відомо про сімейний стан один одного і наявність дітей. У заяві про надання права на шлюб мають бути викладені обставини, які обґрунтовують відповідність укладення шлюбу інтересам неповнолітньої особи, а також відомості про особу, з якою заявник бажає зареєструвати шлюб.

Зі змісту заяви вбачається, що заявником вказано в якості заінтересованої особи матір - ОСОБА_5 .

Разом із тим, з долученого до заяви свідоцтва про народження заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (серії НОМЕР_1 від 21 жовтня 2022,- виданого повторно) вказано батька: ОСОБА_6 , матір: ОСОБА_7 .

Жодних відомостей про зміну прізвища матір`ю ОСОБА_1 , заява не містить, так само як відсутні будь які докази такому в додатках до заяви.

В ухвалі констатовано, що в якості заінтересованої особи, заявником не вказано батька заявника.

Окрім того, у заяві заявник не вказує із ким з батьків вона проживає, відсутня довідка про склад сім`ї, що її фактичне місце проживання та фактичне місце проживання її матері не співпадає. Зазначене місце проживання заявника та заінтересованої особи - з якою передбачається реєстрація шлюбу також не співпадає.

Заявник вказує що в неї є зареєстроване місце проживання та фактичне місце проживання, однак на підтвердження наведеному жодних доказів не надано, ні витягу про місце реєстрації ні доказів про її фактичне місце проживання/перебування.

При цьому в ухвалі визначено строк на усунення недоліків, а саме п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху..

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху було направлено на поштову адресу заявника, вказаною нею у заяві, згідно супровідного листа від 07.11.2023 та повторно 01.12.2023.

Разом із тим, як вбачається із трекінгу поштового відправлення адресат поштову кореспонденцію не отримує. Так лист від 01.12.2023 із ухвалою суду у точці видачі із 06.12.2023, та перебуває там станом на 21.12.2023.

Слід констатувати що ухвалу про залишення заяви без руху судом постановлено 07.11.2023 та направлено заявнику, окрім того повторно ухвалу направлено на адресу заявника 01.12.2023. Однак станом на 21.12.2023 недоліки вказані в ухвалі від 07.11.2023 заявником не усунуто, заявник не проявляє інтересу до ініційованої ним справи.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_5 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_4 проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 43 ЦПК України чітко визначає права та обов`язки сторін по справі, а у ст. 44 ЦПК України вказано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі, на чому акцентувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком держави.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При вирішенні питання про повернення позивачеві його заяви, судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Також, вважаю за необхідне повідомити позивача, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про надання права на шлюб, заінтересовані особи: ОСОБА_2 (матір заявниці), ОСОБА_3 , Особа з якою передбачається реєстрація шлюбу), відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,- вважати неподаною і повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош