УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 711/2741/20

провадження № 61-16732ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби

у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) на додаткову ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 03 лютого 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 , на постанову головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Петренко Світлани Василівни про закінчення виконавчого провадження, за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Петренко С. В.

(далі - Придніпровський ВДВС у місті Черкаси Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ)) про закінчення виконавчого провадження.

Придніпровський районний суд міста Черкаси ухвалою від 18 січня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав незаконною бездіяльність головного державного виконавця Придніпровського ВДВС у місті Черкаси Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) Петренко С. В. в рамках виконавчого провадження

№ НОМЕР_1, яка полягає у невинесенні постанови про арешт майна (коштів) боржника у строки, що встановлені частиною другою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Встановив ОСОБА_1 строк до 25 січня 2023 року (включно) для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Не погодившись з ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 18 січня 2023 року, Придніпровський ВДВС у місті Черкаси Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) оскаржив її в апеляційному порядку.

Черкаський апеляційний суд постановою від 30 березня 2023 року апеляційну скаргу Придніпровського ВДВС у місті Черкаси Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) залишив без задоволення. Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2023 року залишив без змін.

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Заява мотивована тим, що 11 серпня 2022 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Агенція правового захисту» (далі - АО «Агенція правового захисту») укладений договір про надання правової допомоги, зокрема, адвокатом Самойленком А. В. здійснювалося представництво її інтересів у цій справі. Адвокат надав такі послуги: здійснив правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надав консультаційні послуги з аналізом судової практики щодо оскарження постанов державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження; підготував і подав до суду скаргу на постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження; направив до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; прийняв участь у судовому засіданні під час розгляду скарги 11 січня 2023 року.

Заявниця також вказувала, що загальна вартість вказаних послуг разом з гонораром згідно з договором становить 18 500 грн.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просила суд здійснити розподіл судових витрат шляхом прийняття додаткового рішення про стягнення з Придніпровського ВДВС у місті Черкаси Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) на її користь 18 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Придніпровський районний суд міста Черкаси додатковою ухвалою

від 03 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 711/2741/20 задовольнив частково.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Придніпровського ВДВС у місті Черкаси Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 250 грн.

У задоволенні решти заяви відмовив.

Не погодившись з додатковою ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 03 лютого 2023 року, Другий ВДВС у місті Черкаси Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) оскаржив її в апеляційному порядку.

Черкаський апеляційний суд постановою від 26 жовтня 2023 року апеляційну скаргу Другого ВДВС у місті Черкаси Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) залишив без задоволення. Додаткову ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 03 лютого 2023 року залишив без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що при вирішенні справи № 711/2741/20 за скаргою ОСОБА_1 питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось, проте, відповідно до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України заявниця заявила про орієнтований розмір витрат на професійну правову допомогу та зазначила про те, що докази фактично понесених витрат будуть надані додатково. Врахувавши незначну складність справи, характер виконаної адвокатом роботи, прийнявши до уваги критерій реальності та розумності розміру адвокатських витрат, суди дійшли висновку про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі.

У касаційній скарзі, поданій 16 листопада 2023 року, Другий ВДВС у місті Черкаси Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій

і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених

у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року

у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 16 листопада

2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Касаційна скарга мотивована тим, що з урахуванням співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, розумності витрат, суди повинні були відмовити ОСОБА_1 у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу з мотивів їх неспіврозмірності із сумою заявленого відшкодування.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У скарзі на постанову головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_1 зазначала, що вона надає орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду скарги, докази фактично понесених судових витрат будуть подані додатково відповідно до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України.

У межах строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України, заявниця подала заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 11 серпня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та АО «Агенція правового захисту» в особі адвоката Самойленка А. В., предметом якого є надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) щодо захисту та представництва інтересів замовниці у судових органах всіх інстанцій, органах ДВС, приватних виконавців, банківських установах, правоохоронних і контролюючих органах та в будь-яких інших установах, підприємствах і організаціях; звіт про виконання договору щодо надання професійної правничої допомоги (детальний опис правничої допомоги); акт прийому-передачі наданих послуг від 20 січня 2023 року; рахунок від 20 січня 2023 року за договором про надання правової допомоги від 11 серпня 2022 року.

Відповідно до звіту про виконання договору щодо надання професійної правничої допомоги (детальний опис правничої допомоги) від 20 січня

2023 року та акта прийому-передачі наданих послуг від 20 січня 2023 року, на виконання умов вказаного договору, адвокатом Самойленком А. В. надані послуги щодо захисту прав та інтересів ОСОБА_1 як стягувача, а саме: здійснив правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надав консультаційні послуги з аналізу судової практики щодо оскарження постанов державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження; підготував і подав до Придніпровського районного суду міста Черкаси скаргу від 09 листопада 2022 року на постанову головного державного виконавця Петренко С. В. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1; направив у Придніпровський районний суд міста Черкаси клопотання

від 30 грудня 2022 року та від 11 січня 2023 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду; прийняв участь у судових засіданнях у Придніпровському районному суді міста Черкаси під час розгляду скарги, які відбулися 10 січня 2023 року о 09.30 та 18 січня 2023 року о 14.30; ознайомився з матеріалами справи в приміщенні Придніпровського районного суду міста Черкаси.

Загальна вартість вказаних послуг разом з гонораром адвоката згідно з договором становить 18 500 грн.

Згідно з пунктом 3 акта прийому-передачі наданих послуг від 20 січня

2023 року, за домовленістю сторін оплата здійснюється шляхом видачі готівкових грошових коштів або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця (адвоката) після надання відповідних послуг, але не раніше ніж через 90 днів після набрання ухвалою суду від 11 грудня 2022 року у справі № 711/2741/20 законної сили та фактичного стягнення присудженої суми заборгованості.

Суди, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9 250 грн, виходили з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такий висновок судів попередніх інстанцій є обґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Водночас, цивільно-процесуальним законодавством сформовані критерії, які підлягають застосуванню при визначенні розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на користь сторони, яка виграла справу.

Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами третьою-шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України)

Таким чином, ЦПК України передбачено основні критерії, які підлягають врахуванню при визначенні та розподілі судових витрат у вигляді правничої допомоги: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру та співмірність зі складністю справи і пропорційність до ціни позову.

Тож, сторона спору у договорі зі своїм адвокатом може визначати будь-яку ціну адвокатських послуг. Проте, суд, за результатами розгляду справи, здійснюючи розподіл судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний враховувати критерії, визначені законом.

Таке тлумачення норм процесуального закону узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» ЄСПЛ зазначив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При вирішенні питання щодо відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, суди попередніх інстанцій врахували складність справи, характер виконаної адвокатом роботи та, керуючись принципом реальності та розумності розміру адвокатських витрат, визначили розмір витрат, який підлягає відшкодуванню, а саме у розмірі 9 250 грн.

Ураховуючи критерії розумності, співмірності та необхідності, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо стягнення

9 250 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вказаний розмір судових витрат є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаної адвокатом роботи.

ВДВС у місті Черкаси Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) скористався своїм процесуальним правом та надав заяву про зменшення розміру витрат у зв`язку з тим, що Придніпровський ВДВС у місті Черкаси Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахункове-касове обслуговування відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань.

Відповідно до висновків, сформульованих у постановах Великої Палати Верховного Суду 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки містяться в ухвалі Верховного Суду від 10 листопада 2023 року у справі № 711/2741/20 (провадження № 61-15717ск23).

Суди, зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з Придніпровського ВДВС у місті Черкаси Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) на користь ОСОБА_1 до 9 250 грн, взяли до уваги заяву про зменшення витрат та дійшли обґрунтованого висновку про те, що саме такий розмір буде відповідати критеріям реальності та розумності розміру адвокатських витрат з урахуванням незначної складності справи та характеру виконаної адвокатом роботи.

Посилання в касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня

2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)

та від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження

№ 12-14гс22), колегія суддів не бере до уваги з огляду на таке.

Оскаржувані судові рішення не суперечать зазначеним висновкам Верховного Суду, оскільки у приведених як приклад справах, визначаючи наявність підстав та розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суди виходили з доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Однак вирішення питання про наявність підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та визначення її розміру вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням поданих сторонами доказів. Крім того, у справі, про перегляд якої подано касаційну скаргу, судами враховано реальність та необхідність понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи касаційної скарги про те, що з урахуванням співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, розумності витрат, суди повинні були відмовити ОСОБА_1 у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу з мотивів їх неспіврозмірності із сумою заявленого відшкодування, є необґрунтованими, оскільки суди попередніх інстанцій, зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу до 9 250 грн, виходили з критерію реальності адвокатських витрат і критерію розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу, реально витрачений адвокатом час на надання послуг та їх обсяг, а тому їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та є співмірним із складністю справи.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанційне спростовують, на законність рішень не впливають, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України передбачено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви,

з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) на додаткову ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 03 лютого

2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 26 жовтня

2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 , на постанову головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Петренко Світлани Василівни про закінчення виконавчого провадження, за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк