Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/2148/22
Провадження № 2/644/100/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ізмайлова І.К.,

при секретарі - Дроженко Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 644/2148/22 (провадження № 2/644/100/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та припинення права власності, -

за участі: представника ОСОБА_1 адвоката Лазіс М.В.

представника ОСОБА_2 адвоката Таволжанського М.В.

в с т а н о в и в :

21 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Зазначив, що з 15.09.2017 року перебуває у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з відповідачкою народився син ОСОБА_3 .

За час перебування у шлюбі ними набуто спільне майно у 2019 році автомобіль Skoda Octavia A5 Combi 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ринкова вартість якого складає 405027,96 грн. та 07.12.2017 році квартиру АДРЕСА_1 вартістю 799450,00 грн.

Квартира і автомобіль зареєстровані за відповідачкою, оскільки зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, а згоди між сторонами стосовно порядку розділу майна не досягнуто, просив визнати за ним право власності на частину квартиру АДРЕСА_1 та частину автомобіля Skoda Octavia A5 Combi 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В свою чергу ОСОБА_2 не погоджуючись з позовом ОСОБА_1 20 березня 2023 року звернулась з зустрічним повозом про визнання сумісною власністю подружжя готівкових грошових коштів у сумі 12400,00 доларів США та визнання за нею права власності на 6200,00 доларів США

В подальшому 30 травня 2023 року змінила підстави зустрічного позову, просила поділити спільне майна подружжя та припинити право власності ОСОБА_1 на частину квартиру з виплатою йому компенсації її вартості, а також припинити її право власності на автомобіль з виплатою їй компенсації вартості її частки.

Не заперечуючи обставин щодо придбання майна подружжям, викладених у позові ОСОБА_1 . Зазначила, що на час звернення з зустрічним позовом 18.05.2023 р. шлюб між ними розірвано.

У зв`язку з розірванням шлюбу ОСОБА_1 проживає у м. Кропивницькому, спільного господарства вони не ведуть, утриманням та ремонтом квартири вона займається самостійно. ОСОБА_1 утримуючи щомісячний дохід витрат на квартиру не несе, він намагаючись потрапити до квартири, пошкодив двері і відновлювальний ремонт коштував їй 2350,00 грн. Через відсутність порозуміння в питанні поділу спільного майна, вважала, що як спірна квартира так і автомобіль є неподільними речами, спільне володіння та сумісне користування квартирою та автомобілем не можливо і припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам сторін.

Просила припинити право спільної сумісної власності на спірну квартиру, визнати за нею право власності на квартиру з виплатою ОСОБА_1 грошової компенсації половини її вартості, що з урахуванням належних їй 6200,00 доларів США складає 172991,00 грн. У зв`язку з тим, що автомобіль перебуває у володіння ОСОБА_1 , який перешкоджає їй у користуванні автомобілям і знаходиться в м. Кропивницькому то просила припинити право спільної сумісної власності на автомобіль стягнувши з ОСОБА_1 грошову компенсацію відповідно до її частки у власності, а саме 202513,98 грн.

В своєму відзиві на позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначила, що автомобіль є неподільною річчю, його перереєстрація на двох власників неможлива та на цей час ОСОБА_1 фактично проживаючи в м. Кропивницькому утримує автомобіль у себе, також вважала квартиру неподільною річчю, оскільки в ній неможливо зробити окремі виходи і не можливо її спільне використання, як окремого житла.

В своєму відзиві на позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заперечував проти зустрічного позову. Зазначив, що спірна квартира є трикімнатною, визначені законом підстави до припинення його права власності з виплатою компенсацій його частки відсутні. Натомість ОСОБА_2 чинить йому перешкоді у користуванні майном і 02.06.2023 р. зняла його з адресної реєстрації. Також не погоджується з вимогами ОСОБА_2 , що саме він повинен сплатити частину вартості автомобіля на її користь оскільки не має можливості здійснити виплати і не заперечує проти виплати компенсації за автомобіль з боку ОСОБА_2 .

При судовому розгляді ОСОБА_1 підтримав свій позов не визнаючи позову ОСОБА_2 в частині порядку поділу майна.

Зазначив, що квартира складається з трьох кімнат, придбана у шлюбі на спільні кошти, він не погоджується з тим, що вона є річчю неподільною, іншого житла на праві власності не має, на цей час проживає у батьків у м. Кропивницькому, до квартири потратити не може, оскільки відповідачка чинить перешкоди. Після звернення до суду з позовом вони 18.05.2023 р. розірвали шлюб та відповідачка знала його з адресної реєстрації у спірній квартирі. Заперечував наявність у них з відповідачкою збережень у сумі 12400,00 доларів США, які за твердженням позивачки залишились у нього. Автомобіль зберігається у нього, оскільки позивачка не має посвідчення водія однак намагалася забрати автомобіль, вважав за неможливе виплатити їй компенсацію вартості частині автомобіля оскільки не має на це коштів, а у разі задоволення позову в цій частині стягнення може бути звернено на автомобіль.

При судовому розгляді ОСОБА_2 також не заперечувала проти того, що квартира та автомобіль, які підлягають поділу, хоч і зареєстровані на її ім`я є спільною сумісною власністю подружжя. Проти позовних вимог ОСОБА_1 в частині порядку поділу заперечувала.

Вважала, що через відносини з колишнім чоловіком з яким розірвано шлюб в травні 2023 р. вони не можуть користуватися квартирою разом, проживання в одній квартирі буде шкодити дитині, а відповідач бажає розділити неподільну річ, визнавши за собою частину в праві власності щоб у подальшому продати. Тому і просила визнати за нею право власності на квартиру в цілому та припинити право власності ОСОБА_1 на частину квартири. На час розгляду справи нею перераховано на депозит суду 172991,00 грн. у якості компенсації частки ОСОБА_1 і хоча вартість частки квартири складає 399725,00 грн. вона не доплатила 226734,00 грн. суму еквівалентну 6200,00 доларам США, що є половиною тієї суми, яку вони з ОСОБА_1 взяли з собою при переїзді до м. Кропивницькій після початку війни і які ОСОБА_1 залишив собі. Також вважала, що оскільки автомобіль є неподільною річчю, він перебуває у користуванні ОСОБА_1 , а вона з моменту його придбання не має посвідчення водія і не користувалась ним то автомобіль повинен залишитися у ОСОБА_1 з виплатою їй компенсації частини його вартості, що відповідно до виноску спеціаліста складає 202513,98 грн. в зв`язку з чим припинити її право власності на частку автомобіля.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.12.2022 р. позов ОСОБА_1 про поділ майна подружжя залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.12.2022 р. частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.01.2023 р. позов ОСОБА_1 про поділ майна подружжя прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2023 р. виправлено описку в резолютивній частині ухвали від 22.12.2022 р. про часткове задоволено заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 р. задоволено клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.05.2023 р. задоволено клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Таводжанського М.В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.07.2023 р. прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , позови об`єднано в одне провадження, підготовче провадження у цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.08.2023 р. ОСОБА_2 та її представнику відмовлено у задоволенні клопотань про витребування доказів долучення до справи аудиозапису розмови.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків:

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 15 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб у зв`язку з чим ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , батьками якого записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

07 грудня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івакіною Т.В. за реєстром № 3029 на ім`я ОСОБА_2 придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 за 799450 грн.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 з 07.12.2017 р. зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 23805789.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_2 з 25.05.2019 р. зареєстрований автомобіль Skoda Octavia A5 Combi 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до звіту № 8591 про оцінку ринкової вартості транспортного засобу від 13.12.2022 р. складеного спеціалістом оцінювачем ОСОБА_7 ринкова вартість автомобілю Skoda Octavia A5, реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату оцінки становить 405027,96 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За загальним підходом, закріпленим у ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже ст. 60 СК України містить презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільної сумісної власності на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування такої презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині 2 ст. 372 ЦК України.

Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України у п. п. 23, 24 своєї постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України) відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 ЦК України).

Тлумачення ст. 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Тлумачення положень ст. 71 СК України дає підстави для висновку про те, що ч. 4 та ч. 5 цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (ст. 365 цього Кодексу), у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

У пунктах 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації.

При судовому розгляді сторони не заперечували презумпції рівності часток у майні яке підлягає розділу між ними, як і не заперечували щодо обсягу спільно нажитого майна, яке просили розділити, а саме квартиру та автомобіль.

При цьому позивачка ОСОБА_2 уточнивши первісний позов не залишила вимоги про поділ готівкових коштів, що було з`ясовано при підготовчому розгляді. Натомість обґрунтовуючи позовні вимоги вважала, що половину готівкових коштів необхідно врахувати в суму компенсації вартості квартири.

Таким чином суд доходить висновку, що спірні автомобіль Skoda Octavia A5 Combi 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та квартира АДРЕСА_1 , які зареєстровані за ОСОБА_2 , набуті у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час перебування у зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти, а тому вказане рухоме та нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу між ними у рівних частках.

ОСОБА_2 при судовому розгляді справи не доведено належними та допустимими доказами неподільність нерухомого майна спірної квартири та неможливість виділення позивачу належної йому частки.

Посилання ОСОБА_2 на неможливість спільного володіння і користування майном також не відповідає обставинам справи, оскільки неприязні стосунки між сторонами виникли з підстав поділу майна при яких кожна із сторін чинить перешкоди іншій у користуванні тим майном, яке утримує у володінні, при цьому її посилання про наміри ОСОБА_1 здійснити відчуження належної йому частини квартири з ціллю створення незручностей їй та їхній дитині та відсутність наміру проживати у м. Харкові не доводить неможливості спільного володіння та користування.

За таких обставин підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 в частині поділу спільного майна подружжя та визнання за ним правова власності на частину спірної квартири, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 з 07.12.2017 р.

В зв`язку з задоволенням, в зазначеній частині позову суд частково відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_2 про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації задовольнивши її вимоги в частині припинення права спільної сумісної власності на вказану квартиру та відмовивши у присуджені грошової компенсації ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного суд вважає необхідним повернути ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 172991 (сто сімдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто одна) грн., внесені на депозитний рахунок суду в забезпечення її вимог про сплату ОСОБА_1 грошової компенсації за частку спірної квартири.

При поділі автомобіля Skoda Octavia A5 Combi 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 суд враховує, що з моменту його придбання в 2019 році на ім`я ОСОБА_2 і до цього часу автомобіль знаходиться у володінні та користуванні ОСОБА_1 , на цей час у м. Кропивницький, ОСОБА_2 посвідчення водія не має і тому суд вважає доцільним, як на неподільну річ, визнати право власності на автомобіль за ОСОБА_1 зі стягненням з нього компенсації вартості частини у сумі 202513,98 грн. (405027,96/2=202513,98)

Сторони не заперечували висновку спеціаліста про ринкову вартість автомобіля у розмірі 405027,96 грн.

Отже в частині поділу рухомого майна зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню в зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за кожним з них по частині автомобіля.

Суд не враховує посилання ОСОБА_2 про наявність у ОСОБА_1 спільних коштів у розмірі 12400 доларів США, оскільки окрема вимога про їх поділ не заявлялась і наявність цих коштів не підтверджена будь-якими допустимими доказами.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Судовим розглядом встановлено, що вартість майна, яка підлягала поділу складала 1204477,96 грн. (вартість квартири 799450,00 + вартість автомобіля 405027,96 грн. = 1204477,96 грн.) то відповідно до пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сума судового збору повинна складати 6022,39 грн. (1204477,96 / 2 = 602238,98 / 100% = 6022.3898)

ОСОБА_1 при зверненні до суду з суми позову 602238,98 грн. вартості половини майна, яка підлягала поділу сплатив судовий збір у сумі 6022,40 грн.

Отже оскільки ОСОБА_2 при зверненні до суду сплатила судовий збір на у розмірі 3755,00 грн., з неї підлягає стягненню на користь Державного бюджету України недоплачену суму судового збору у розмірі 2267,39 грн. (6022,39 - 3755,00 = 2267,39).

Оскільки позовні вимоги за первісним позовом та зустрічним задоволено частково то суд розподіляє судові витрати зі сплати судового збору пропорційно на обидві сторони у розмірі, які вони понесли при зверненні до суду.

ОСОБА_1 поніс витрати при зверненні з заявою про забезпечення позову у сумі 496,20 грн., суд вважає необхідним покласти зазначені витрати на ОСОБА_2 відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Так судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 здійснила дії по заміні замків у квартирі та знала ОСОБА_1 з реєстрації

Керуючись ст.ст. 4, 12, 11, 13, 81, 82, 141, 229, 247 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70,8 кв.м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 з 07.12.2017 р., номер запису про право власності: 23805789.

Припинити право спільної сумісної власності на вказану квартиру ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на автомобіль Skoda Octavia A5 Combi 2012 року випуску, № шасі (кузову, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за частину вартості зазначеного автомобіля в сумі 202513,98 грн. (двісті дві тисячі п`ятсот тринадцять дев`яносто вісім коп.)

В іншій частині позовних вимог відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України недоплачену суму судового збору у розмірі 2267,39 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 496,20 коп.

Повернути ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 172991 (сто сімдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто одна) грн., внесені у вигляді застави частки майна за справою № 644/2148/22 отримувач: Орджонікідзевський районний суд м. Харкова (код отримувача: 26281249 ) згідно квитанції АТ "Приват Банк" код 9314-0489-1666-6262.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 22.12.2023 р.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 без адресної реєстрації, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

Суддя: Ізмайлов І.К.