Справа №293/911/23
Провадження № 2/293/339/2023
УХВАЛА

про залишення позову без руху

26 червня 2023 рокусмт Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Проценко Л.Й., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Світанковий промінь» про визнання договору оренди недійсним

ВСТАНОВИВ:

21.06.2023 ОСОБА_1 звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовною заявою до ТОВ «Світанковий промінь», в якому просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0035 від 01.06.2014, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Світанковий Промінь».

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху за таких підстав.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Статтями 175,177 ЦПК України встановлено обов`язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Так, згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Така ж позиція зазначена в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з чинним законодавством зазначення доказів, на підтвердження кожної обставини позову є обов`язковими для особи, яка пред`являє позов, оскільки без зазначення, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є:

- пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою;

- наявність підстав для оспорювання правочину;

- встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Позивач у позовній заяві, обгрунтовуючи позовні вимоги, просить визнати договір земельної ділянки від 01.06.2014 недійсним, посилаючись на норми ч.5 ст.203, ст. 215 ЦК України, вказуючи, що договір був укладений як такий, що не направлений на реальне настання наслідків, пов`язуючи це тим, що право оренди відсутнє, земельна ділянка не використовується та орендна плата не вноситься.

При цьому в позові не зазначено, які саме вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, встановлені ст. 203 ЦК України, не було дотримано сторонами договору при укладенні спірного договору та в порушення норм ст.177 ЦПК України не додано жодних доказів на підтвердження того, що право оренди відсутнє саме з вини відповідача, який ухиляється від державної реєстрації договору, земельна ділянка не використовується та орендна плата не вноситься.

Позивач заявляючи до відповідача вимогу про визнання договору оренди недійсним, не зазначає фактів, які доводили б наявність із боку відповідача цілеспрямованих дій на порушення її прав, свобод чи інтересів при укладенні договору оренди землі у зв`язку з відсутністю в ньому тієї чи іншої істотної умови договору та в порушення вимог ч.5 ст. 177 ЦПК України не додає доказів, які б це підтверджували.

Водночас, суд звертає увагу позивача, що факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо не сплати орендної плати та невикористання земельної ділянки, на що здійснює посилання позивач на обґрунтування заявлених вимог може бути підставою для розірвання такого договору про що й свідчить усталена судова практика Верховного Суду і застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Також, в абзаці 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вказується, що необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Зокрема, якщо особа не оплатила грошові кошти за договором, які мала сплатити, або майно набувачеві не передавалося, не доводить факту фіктивності правочину. Головне, що властиве цьому правочину, це відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки на момент його вчинення, що є однією із найважливіших ознак фіктивного правочину.

Таким чином, визнання судом недійсним договору у зв`язку з його фіктивністю має свої особливості, а саме: у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

Такий правовий висновок сформований у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14.

Крім того позивач вказує, що 14.11.2016 Черняхівський районний суд Житомирської області у цивільній справі № 293/941/16-ц виніс заочне рішення про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Будучи зацікавленою в припиненні орендних відносин з відповідачем, на підставі чинного на той час чинного заочного рішення від 14.11.2016 Черняхівського районного суду, яке набрало законної сили 14.12.2016, позивач звернулась у відповідну реєстраційну службу з заявою про припинення права оренди на належну їй земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0035 Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанковий промінь», внаслідок чого 30.01.2017 проведено припинення іншого речового права, а саме права оренди відповідача, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 325590709.

Відповідач, не погодившись з зазначеним заочним рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області, звернувся з заявою про його перегляд. Так, 18.07.2018 заочне рішення в справі № 293/941/16-ц Черняхівський районний суд скасував і прийняв нове, яким відмовив в задоволенні позовних вимог щодо скасування договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0035 від 01.06.2014.

Однак позивач, посилаючись на вказані рішення судів, в порушення норм ст. 177 ЦПК України, не надає таких доказів до позовної заяви та в порушення норм ст.175 ЦПК України не наводить обґрунтування щодо обов`язку відповідача стосовно реєстрації договору оренди повторно після скасування рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.07.2018 заочного рішення від 14.11.2016 у справі №293/941/16-ц .

У порушення п.7 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивач також не зазначає відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Разом з тим згідно норм ч.6 ст. 177 ЦПК України, до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування.

Натомість позивач, звертаючись до суду з вимогою про визнання договору оренди земельної ділянки від 01.06.2014 недійсним, до позовної заяви не додає належним чином завірену копію такого договору із зазначенням про те, у кого знаходиться оригінал зазначеного договору.

Разом з тим позивач заявляє клопотання про витребування у відповідача спірного договору.

Відповідно чч. 1,2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Дослідивши зміст клопотання позивача про витребування доказів, суд встановив, що таке не відповідає п. 4 ч.2 ст. 84 ЦПК України, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволені такого клопотання.

Таким чином позовна заява також подана без дотримання норм ч. 6 ст. 177 ЦПК України.

Встановлені судом недоліки позовної заяви позбавляють суд можливості вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Таким чином, з урахуванням наведеного, позивачу необхідно встановити предмет та підстави позову, зазначити спосіб захисту свого порушеного права у відповідності до вимог ЦК України, передбачений законом чи договором, або інший спосіб захисту прав, який не суперечить закону і який просить визначити у рішенні та додати до позовної заяви всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч.1ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на дані обставини, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, а саме позовну заяву слід привести у відповідність до вимог, передбачених ст.175,177 ЦПК України.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст.175,177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Світанковий Промінь» про визнання договору оренди недійсним - залишити без руху.

Надати позивачу 10-ти денний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

Інформацію щодо справи учасники справи можуть отримати на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: https://cr.zt.court.gov.ua/sud0624/

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Людмила ПРОЦЕНКО