Справа № 530/517/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

26.06.2023 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Тараненко Т.І,. розглянувши в м. Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Опішнянської селищної ради місце знаходження: смт.Опішня, вул.Перемоги, 3, Полтавського району, Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

В Зіньківському районному суді Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Опішнянської селищної ради місце знаходження: смт.Опішня, вул.Перемоги, 3, Полтавського району, Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Омельченко М.О. не з`явилися, але написали заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача, Опішнянської селищної ради в судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час.

Відповідно до рішення Ради Суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні Верховна Рада України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні запровадила воєнний стан через вторгнення Росії в Україну.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів.

Рада суддів України вирішила звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

З урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендувати зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Зачитавши заяву позивача та його представника, які підтримали свої вимоги, представника відповідача, який визнав позовні вимоги та дослідивши наявні матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги і вони знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, суд приймає вказане визнання позову, оскільки такі дії відповідача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, суд вважає, що вказані позовні вимоги є цілком доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у вказаному обсязі.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цивільного процесуального кодексу України.

Як передбачено нормою ст. 3 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ст. 41 Конституції України: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України: Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, враховуючи місцезнаходження, позов пред`являється за правилами виключної підсудності до Зіньківського районного суду Полтавської області за місцем знаходження земельної ділянки.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... .

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ( 280/97-ВР ), основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення: зокрема, територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5 Закону система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Відповідно до ст.10 цього ж Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Пленуму Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 13.01.2023 року цивільній справі № 530/752/22, яке набрало законної сили 17.02.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Опішнянської селищної ради, юридична адреса: смт. Опішня, вулиця Перемоги,3, Полтавського району, Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Москівець С.В., службова адреса: смт Опішня, вулиця Незалежності,15, Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування на нерухоме майно 39/50 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яким за життя володіла спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_2 , якою за життя володіла спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Квартиру АДРЕСА_2 , яким за життя володів спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Земельну ділянку площею 0,0299 га, кадастровий номер земельної ділянки :30:094:0014, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, місцезнаходження якої: АДРЕСА_2 (стара адреса: АДРЕСА_2 ), якою за життя володіла спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 629643, виданого Опішнянською селищною радою Зіньківського району Полтавської області і Відділом Держкомзему у Зіньківському районі Полтавської області 26 жовтня 2009 року, на підставі рішення 21 сесії 5 скликання Опішнянської селищної ради від 28.05.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 32.

Земельну ділянку площею 0,0444 га, кадастровий номер земельної ділянки :30:094:0011, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, місцезнаходження якої: АДРЕСА_3 (стара адреса: АДРЕСА_3 ), якою за життя володіла спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 15 серпня 2014 року, що набрало законної сили 26 серпня 2014 року, справа № 530/1433/14-ц ( а.с.7-12).

У свідоцтві про право на спадщину за законом 39/50 часток житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 посвідченому 25 березня 2015 року державним нотаріусом Зіньківської державної нотаріальної контори Герасименко Л.В. на підставі якого спадкодавець ОСОБА_2 володіла даним нерухомим майном, вказано, що спадщина складається в цілому з: житлового будинку літ.А-1, загальною площею 104,1 кв.м, жилою площею 44,5 кв.м., сараю літ. Б, сараю літ.З, вбиральні літ.Н, трубопроводу №1, воріт огорожі №3, огорожі №4, огорожі №5. Таким чином, у свідоцтві про право на спадщину за законом перелічене усе нерухоме майно, яке мається у вищевказаному житловому будинку, включаючи квартиру АДРЕСА_4 .

За таких обставин з метою усунення вищевикладених протиріч, за заявою ОСОБА_1 від 25.05.2022 року в ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації Інвентаризатор зроблений висновок про розрахунок часток об`єкту нерухомого майна, розташованого: АДРЕСА_1 . Згідно якого відповідно до акту фактичного користування об`єктом нерухомого майна, в користуванні першого співвласника померлої ОСОБА_2 (частка складає 39/50 частини) знаходиться: частина житлового будинку літ А-1,з агальною площею 68,9 кв. з житловою площею 33,2 кв.м., а саме: 1-5 кімната, площею 25,3 кв.м., 1-6 коридор, площею 4,7 кв.м. приміщення: 1-7 кімната, площею 7,9 кв.м., 1-8 кухня, площею 11,5 кв.м., 1-9 коридор, площею 7,6 кв.м., 1-10 санвузол, площею 11,9 кв.м., сарай літ.Б, сарай літ.З, трубопровід №1, ворота огорожі №3,огорожа №6 в користуванні другого співвласника померлої ОСОБА_2 (частка складає - квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 31,3 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., приміщення : 1-3 кімната, площею 14,2 кв.м., кімната площею 17,1 кв.м..

Згідно проведеного розрахунку часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами реальні частки складають: ОСОБА_2 - 39/50 частин об`єкту, ОСОБА_2 (квартира АДРЕСА_4 )- 11/50 частин об`єкту, тобто загальна частка складає 50/50 будинку або будинок з господарськими будівлями і спорудами в цілому.

На замовлення ОСОБА_1 ПП Полтавське БТІ Інвентаризатор 17 червня 2022 року виготовлений технічний паспорт на будинок садибного типу, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , в якому в розділі Експлікація приміщень будинку садибного типу зазначена загальна площа будинку 100,2 м.кв, житлова площа будинку 64,5 м.кв., допоміжна площа будинку 35,7 м.кв.. В розділі Характеристика будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами технічного паспорта на вищевказаний будинок садибного типу зазначено: А-1 житловий будинок, АДРЕСА_4 трубопровід, №3 ворота огорожі, №6 огорожа, тобто у технічному паспорті на будинок садибного типу перелічене і графічно зображене усе нерухоме майно, яке мається у даному житловому будинку.

На підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 13.01.2023 року у справі № 530/752/22 з метою державної реєстрації права власності на визнане судом нерухоме майно, ОСОБА_1 22 березня 2023 року звернувся з відповідною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 .

Розглянувши заяву державний реєстратор встановив наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. З поданих заявником документів державному реєстратору не вдалося встановити, який саме об`єкт підлягає реєстрації: житловий будинок чи квартира. Оскільки в частині документів об`єкт значиться як житловий будинок, а в іншій частині як квартира, та прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій.

Наказом начальника відділу містобудування та архітектури Опішнянської селищної ради від 10.04.2023 року №3 Про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами присвоєно адресу АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 13.01.2023 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельні ділянки, право власності на які за ним визнано в порядку спадкування.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав № 324698863 від 03.03.2023 року ОСОБА_1 володіє земельною ділянкою площею 0,0299 га ,кадастровий номер :30:094:0014 , а згідно витягу з державного реєстру речових прав № 324848735 від 06.03.2023 року ОСОБА_1 володіє земельною ділянкою площею 0,0444 га, кадастровий номер :30:094:0011. Ці дві земельні ділянки мають цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд і на них розміщений житловий садибний будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 . Згідно чинного законодавства вищезазначені земельні ділянки об`єднані в одну земельну ділянку площею 0,0743 га, яка зареєстрована в державному земельному кадастрі під кадастровим номером :30:094:0025.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до суду про визнання права власності.

На підставі ст. 347 ч.1 Цивільного кодексу України, згідно яких особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це, або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Відповідно до ст. 316 ЦК України "правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею..."..

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Відповідно до п.9 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», за яким документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, є рішення суду щодо права власності на нерухоме майно.

Визнання за позивачем права приватної власності не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання - пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, із врахуванням визнання відповідачами позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, є підстави для задоволення позову.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Позивач судові витрати покладає на себе.

Суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства ухвалюючи рішення на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні та керуючись ч. 4 ст. 3, ч.3 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.16, ст. 328, 376, 392 Цивільного кодексу України 1,2,4,7, 8,12,13,19, 30, 228-229, 258, 263-268 ЦПК , ЗУ "Про судовий збір" суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Опішнянської селищної ради місце знаходження: смт.Опішня, вул.Перемоги, 3, Полтавського району, Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування на нерухоме майно, яке знаходиться в домоволодінні за АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_1 ), яким за життя володіла спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке позначене на плані земельної ділянки технічного паспорта на будинок садибного типу відповідними літерами, цифрами і знаками, а саме: А-1 житловий будинок, загальною площею 100,2 м.кв., житловою площею 64,5 м.кв., допоміжною площею 35,7 м. кв, сарай-літ Б, сарай літ-З, трубопровід №1, ворота огорожі №3, огорожа №6.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області в 30 денний строк з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р. Должко