КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року

справа № 361/353/22

провадження № 22-ц/824/4465/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою «Приватбанк» на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Василишина В.О., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12 червня 2015 року у розмірі - 16 136 грн 46 коп. та понесені судові витрати.

Мотивуючи позов, позивач зазначив, що 12 червня 2015 року ОСОБА_2 підписав Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору про надання батьківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі - 500 грн. 00 коп. Для користування картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Щодо встановлення і зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг на підставі яких, відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, спадкоємцем, який прийняв спадщину померлого ОСОБА_2 є відповідач ОСОБА_1 .

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить

16 136 грн. 46 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник банку подала апеляційну скаргу.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, звернувшись у встановленому законом порядку до нотаріуса з відповідною заявою. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні до нього вимог кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять відомостей щодо наявності у спадкоємця спадкового майна, а також відсутнє свідоцтво про право на спадщину.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 12 червня 2015 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 12 червня 2015 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі - 500 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження укладення між сторонами кредитного договору та наявності у відповідача заборгованості за вказаним договором, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» надано до суду розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з тарифів банку, виписку за договором за період з 14 лютого 2015 року по 30 листопада 2021 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_2 .

Відповідно до розрахунку заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 12 червня 2015 року на дату смерті складає 16 136 грн 46 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Перемога Броварського району Київської області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Відповідно до спадкової справи № 5/2020, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , 27 лютого 2020 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася дружина ОСОБА_1 . Заявами від 27 лютого 2020 року спадкоємці за законом, діти померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини за законом.

22 червня 2021 року від АТ «КБ «ПриватБанк» надійшла претензія кредитора щодо включення кредиторської вимоги на суму 16 136 грн 46 коп. у спадкову масу. У матеріалах спадкової справи відсутні дані щодо видачі спадкоємцю ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, а також дані щодо наявності у померлого майна, належного йому на праві власності.

23 червня 2021 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Базир В.Г. повідомила АТ «КБ «ПриватБанк» про відкриття спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 27 лютого 2020 року на підставі заяви ОСОБА_1 , а також повідомила ОСОБА_1 про надходження заяви-претензії АТ «КБ «ПриватБанк» з вимогами до спадкоємців.

Згідно з вимогами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з вимогами статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218, частини третьої статті 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі статей 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця повинен спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Судом встановлено, що спадщину померлого ОСОБА_2 у визначений законом строк та встановленому порядку прийняла його дружина ОСОБА_1 - відповідач у справі. Спадкоємці за законом - діти померлого спадкодавця, у визначений законом строк відмовилися від прийняття спадщини, подавши про це відповідні заяви.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.3 ст. 1268 ЦК України).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду Касаційного Цивільного Суду від 23.05.2018 року № 192/2761/14.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. Уразі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 2017 року у справі № 6-2962цс16.

Спадкування, тобто перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивілного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі учасників цивільного обороту.

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких ), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.

ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

При цьому, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки його відповідальність зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого (ВС/КЦС, № /6274/16-ц,18.09.19).

Верховний суд в постанові від 18.09.2019 року по справі № 640/6274/16-ц зазначив:

Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна

Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано докзаів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач заперечень на позов та апеляційну скаргу не надала, доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту також не надала, отже обов`язок щодо відшкодування боргу слід покласти на відповідача.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи є підставою для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, та враховуючи положення ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір за подачу позову у розмірі 2270,00 грн та апеляційної скарги у розмірі 3405,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, ч. 3 ст. 389 ЦПК України дана справа є малозначною, тому касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Броварського районного суду м. Київ від 20 липня 2022 року , ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12.06.2015 року 16136 гривень 46 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 5675,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді