УХВАЛА

20 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 214/3333/23

провадження № 61-17503ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Демченка Андрія Григоровича, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2023 року, додаткове рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором найму (оренди),

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором найму (оренди) в розмірі 30 337,88 грн, суму інфляційних втрат - 10 497,77 грн, три проценти річних - 1 728,78 грн

та пеню - 15 198,19 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2023 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 25 серпня 2023 року, залишених без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року, позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 30 337,88 грн, в іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

У грудні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Демченка А. Г., на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2023 року, додаткове рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що ціна позову у вказаній справі становить 57 762,62 грн (30 337,88 грн + 10 497,77 грн + 1 728,78 грн + 15 198,19 грн), яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684*250= 671 000,00 грн).

Враховуючи зазначене вище, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2023 року, додаткове рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у справі, з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, якщо справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Заявник вказує, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, його родина має статус багатодітної сім`ї, а отже, стягнення з нього присуджених оскаржуваними судовими рішеннями коштів, становитиме для нього надмірним майновим тягарем.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання заявника на положення підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих. Крім того, наведені скаржником в касаційній скарзі обставини не дають підстав для висновку, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Щодо виняткового значення зазначеної справи для заявника Верховний Суд враховує, що оцінка судом такої винятковості справи для заявника може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Здійснюючи оцінку наведених ОСОБА_1 доводів щодо виняткового значення для нього справи дійшов висновку, що такі зводяться до необхідності врахування Судом майнового стану заявника, у зв`язку з чим присуджена судом до стягнення сума становитиме для нього надмірним фінансовим тягарем, водночас наведені аргументи не можуть слугувати достатньою підставою для відкриття касаційного провадження у справі за майновими (грошовими) вимогами. Тобто, у разі присудження до стягнення грошових коштів, недостатньо визнання учасником справи надмірності для нього таких коштів та скрутного майнового становища, відповідно зазначене жодним чином не зумовлює для учасника справи обставин безумовного перегляду судового рішення лише за майновим критерієм та оцінкою майнового становища заявника.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Демченка Андрія Григоровича, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2023 року, додаткове рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором найму (оренди).

Копію ухвали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян