Справа № 932/7771/22
Провадження №2/932/890/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2022 року по справі № 932/9178/21 розірвано шлюб між нею та відповідачем. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина ОСОБА_3 . Наразі вона з чоловіком припинили подружні стосунки, дитина проживає разом з нею, відповідач участі у житті дитини та утриманні не приймає. 29.07.2022 року вона звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача, але 15.11.2022 року суддею даного суду винесена ухвала про відмову у видачі судового наказу на підставі ч.9 ст. 165 ЦПК України, оскільки відповідно до отриманої судом інформації відповідач зареєстрованим не значився. За весь час після розірвання шлюбу відповідач від спілкування та в частині утримання дитини ухиляється, таким чином дитина не отримує аліментні виплати, починаючи з березня 2022 року. Посилаючись на зазначене та на вимоги ч.2 ст. 191 СК України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2022 року, тобто за минулий час, і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 26.12.2022 року зазначена справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою судді від 27.03.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

02.06.2023 року до суду від представника відповідача надійшов Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач частково не погоджується з доводами та вимогами позивача, відповідач з минулого року перебуває у складі Збройних Сил України, саме тому він офіційно не працевлаштований, про що відомо позивачу. Приходячи у відпустку, батько навідується до сина у військовій формі, проводить з дитиною дозвілля і має з сином дуже теплі відносини. В січні цього року, перебуваючи в окопах під час сильних морозів, ОСОБА_2 отримав обмороження І ступіню обох кінцівок і вже тривалий час знаходиться на лікуванні та проходженні медичних обстежень та реабілітації. Проте, не зважаючи на ці обставини, відповідач регулярно, за домовленістю з позивачкою, сплачує на її користь аліментні платежі на утримання дитини в розмірі 4000,00 грн. і на новорічний подарунок 2000,00 грн., також на прохання відповідача, який в той час перебував на лінії фронту, аліменти також сплатила інша людина, тому він не ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини. Відповідач має іншу сім`ю і він повинен піклуватись також і про свою дружину, а також батька пенсійного віку. Відповідач готовий і в подальшому продовжувати сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, але не за минулий час і в твердій грошовій формі в розмірі 4000 грн. щомісячно, тому просить відмовити позивачу у задоволенні її позову у заявленій нею редакції.

В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В подальшому у наданій суду 20.10.2023 року заяві представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, розглянути справу без її участі. У наданій суду заяві позивач просила розглянути справу без її участі.

В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, з підстав, зазначених у Відзиві на позовну заяву,

В подальшому, у наданій суду 20.10.2023 року заяві представник відповідача зазначила, що заперечує проти позову в частині стягнення аліментів за минулий період до дня пред`явлення позову про стягнення аліментів, просила розглянути справу без її та відповідача участі.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши учасників справи, дослідивши докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 18.09.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21.10.2021 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1195.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2022 року по справі № 932/9178/21 розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Наразі сторони припинили подружні стосунки, дитина проживає разом з позивачкою, за її твердженням відповідач участі у житті дитини та утриманні не приймає.

Відповідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вказав, що частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Таким чином, у випадку відсутності письмової домовленості між сторонами про сплату аліментів на дитину, їх розмір, позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, крім того, в Сімейному кодексі України відсутня вказівка про те, що таке право обумовлене виключно ухиленням відповідача від свого обов`язку щодо матеріального утримання дитини.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Так, статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Із змісту ст. 161 ЦПК України вбачається, що аліменти на одну дитину складають одну чверть заробітку (доходу) платника аліментів.

Вбачається, що 29.07.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2022 року відмовлено у видачі судового наказу по вказаній заяві з посиланням на положення ч.9 ст. 165 ЦПК України, оскільки відповідно до отриманої судом інформації відповідач зареєстрованим не значився.

За твердженням позивача у позові та її представника в судовому засіданні, за весь час після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу відповідач від спілкування та в частині утримання дитини ухиляється, таким чином дитина не отримує аліментні виплати, починаючи з березня 2022 року.

У наданих суду додаткових поясненнях та в судовому засіданні представник відповідача посилається на те, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини і з липня 2022 року добровільно перераховував позивачці грошові кошти в рахунок сплати аліментів, просила відмовити ОСОБА_1 у стягненні з нього на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, в частині періоду стягнення з 29.07.2022 року, керуючись правовою нормою «від дня пред`явлення позову».

У наданій суду заяві від 16.06.2023 року позивач ОСОБА_1 вказала, що з моменту припинення спільного життя з відповідачем до 22.07.2022 року він не здійснював утримання сина та не сплачував аліментні платежі, всі перемовини щодо утримання сина закінчувались відмовками щодо відсутності в нього фінансової можливості утримувати дитину. Згодом у липні 2022 року вона звернулась з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача і в тому ж місяці їй написав відповідач у месенджері з проханням надати картковий рахунок для перерахування коштів на утримання дитини, вона надала номер карти і з того моменту він почав самостійно сплачувати 4000 грн., самостійно визначивши цю суму та не погоджуючи цю суму з нею; сплачував кошти коли йому зручно та не кожного місяця, у телефонних розмовах казав, що не має можливості сплачувати більше. Про те, що він призваний до лав ЗСУ та отримує грошове забезпечення він їй не казав. Їх син навчається онлайн, тому вона не має об`єктивної можливості працювати, оскільки сина нема з ким залишити вдома, а самого його залишати вдома в умовах війни та постійних обстрілів, які здійснює рф мирних міст України, небезпечно, тому вона підтримує свої позовні вимоги, заявлені у позові.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 з 24.09.2022 року.

Вбачається, що відповідач з липня 2022 року щомісячно сплачує на користь позивачки матеріальну допомогу на утримання дитини - ОСОБА_5 , що підтверджується наданими суду доказами.

З виписки з банківського рахунку АТ КБ «Приватбанк» від 04.05.2023 року вбачається про перерахування ОСОБА_2 отримувачу ОСОБА_1 в рахунок оплати аліментів для ОСОБА_5 грошових коштів: 22.07.2022 року - в сумі 4020,10 грн.; 23.08.2022 року - в сумі 4020,10 грн.; 06.09.2022 року - в сумі 4020,10 грн.; 21.12.2022 року - в сумі 4020,10 грн.; 30.12.2022 року - в сумі 4020,10 грн.; 26.01.2023 року - в сумі 4020,10 грн.; 24.02.2023 року - в сумі 4020,10 грн.; 18.03.2023 року - в сумі 4020,10 грн.; 15.04.2023 року - в сумі 4020,10 грн.

Крім того, за твердженням відповідача з представником, на прохання відповідача, який в той час перебував на лінії фронту, аліменти сплатила інша людина, на підтвердження чого відповідачем суду надано дублікати чеків, з яких вбачається про перерахування ОСОБА_6 отримувачу ОСОБА_1 в рахунок оплати аліментів для ОСОБА_5 грошових коштів: 02.11.2022 року в сумі 3973,00 грн.; 01.12.2022 року в сумі 3972,00 грн., отримання цих грошових коштів не спростовано позивачем.

Відповідно до копій квитанцій: від 19.05.2023 року - відповідачем здійснено переказ ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок сплати аліментів на сина ОСОБА_5 в сумі 4000,00 грн.; від 19.06.2023 року - відповідачем здійснено переказ ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок сплати аліментів на сина ОСОБА_5 в сумі 4000,00 грн.; від 18.07.2023 року - відповідачем здійснено переказ ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок сплати аліментів на сина ОСОБА_5 в сумі 4000,00 грн.; від 18.08.2023 року відповідачем здійснено переказ ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок сплати аліментів на сина ОСОБА_5 в сумі 4000,00 грн.; від 08.09.2023 року відповідачем здійснено переказ ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок сплати аліментів на сина ОСОБА_5 в сумі 4020,10 грн.; від 03.10.2023 року відповідачем здійснено переказ ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок сплати аліментів на сина ОСОБА_5 в сумі 2512,56 грн.

Вказане не спростовано позивачем, яка разом з представником зазначила, що відповідач самостійно, без погодження з нею, визначив суму для сплати аліментів в розмірі 4000,00 щомісячно на утримання сина, що є недостатньою сумою для утримання дитини.

Як вбачається зі «Звіту про здійснені відрахування та виплати Військової частини НОМЕР_2 щодо ОСОБА_2 » від 02.08.2023 року № 5763/ФЕС, наданого Військовою частиною НОМЕР_2 , ОСОБА_2 за період з 24.09.2022 року по 30.06.2023 року нарахована заробітна плата: вересень 2022 року 3112,41 грн.; жовтень 2022 року 3744,43 грн.; листопад 2022 року - 55 291,47 грн.; грудень 2022 року 62214,70 грн.; січень 2023 р. 75631,30 грн.; лютий 2023 р. 45 701,80 грн.; березень 2023 р. - 21 305,33 грн.; квітень 2023 р. 21 802,35 грн.; травень 2023 р. - 21 802,35 грн.; червень 2023 р. 21 802,35 грн., а загалом 332 408,49 грн.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 29.07.2022 року, ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому 29.07.2022 року шлюбі з ОСОБА_7 , батько відповідача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є пенсіонером за вислугою років. Доказів того, що зазначені особи перебувають на утриманні відповідача суду не надано.

В січні 2023 року, перебуваючи на службі, ОСОБА_2 отримав обмороження І ступіню обох кінцівок і вже тривалий час знаходиться на лікуванні та проходженні медичних обстежень та реабілітації.

У позові позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто за минулий період, посилаючись на те, що нею вживались заходи щодо одержання аліментів від відповідача, але одержати їх вона не могла у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Зважаючи на викладене, з урахуванням змісту ст. 161 ЦПК України, задля створення умов для нормального рівня життя дитини, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Встановлено, про що зазначено вище, в липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з цим, судом також встановлено, що відповідач з липня 2022 року щомісячно перераховував на банківську карту позивачки грошові кошти в рахунок сплати аліментів на утримання дитини, тому вважати, що він ухилявся від сплати аліментів у суду підстави відсутні, докази протилежного суду не надано. А відтак, суд зазначає про відсутність підстав для застосування положень ч.2 ст. 191 СК України при розв`язанні позовних вимог позивача щодо присудження з відповідача на її користь аліментів за минулий час, а саме, починаючи з 29.07.2022 року та вважає за необхідне присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача від дня пред`явлення нею даного позову, а саме з 26.12.2022 року.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову з 26.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева