Справа № 465/4074/22 Головуючий у 1 інстанції: Кшик О.І.
Провадження № 22-ц/811/1920/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.В. Псярук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Турківського районного суду Львівської області від 05 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах сина ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, -

в с т а н о в и в:

18.10.2022 року ОСОБА_1 в інтересах сина ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просила стягнути з відповідачки на її користь 25 252,70 грн матеріальної шкоди та 400 000,00 грн моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

Позов обґрунтовувала тим, що 12.04.2021 року близько о 18 год. 30 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території дитячого майданчика, що по вул. Львівській с. Муроване Львівського району Львівської області, наніс необережний удар палицею по обличчі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та госпіталізований в лікувальний заклад, де йому встановлено діагноз: проникаюче поранення рогівки та склери, з випадінням оболонки лівого ока. 13.04.2021 року до ЄРДР внесено інформацію про зазначену подію та розпочато досудове розслідування за №0000182 за ознаками ст. 128 КК України. Постановою старшого слідчого СВ №5 ЛРУП ГУ НП у Львівській області капітана поліції Піска Ю.І. від 31.05.2021 року кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки ОСОБА_5 не досягнув віку, з якого може наступати кримінальна відповідальність за статтею 128 КК України. Постановою Пустомитівського районного суду м. Львова від 27.08.2021 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 184 КУпАП за вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність. Внаслідок неправомірних дій неповнолітнього ОСОБА_5 було завдано моральну та матеріальну шкода ОСОБА_3 , яка підлягає стягненню з матері малолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , яка згідно закону відповідає за дії, вчинені її малолітнім сином. Матеріальна шкода полягає у витратах, понесених на лікування, підтверджена відповідними фіскальними чеками, рахунками та квитанціями. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких малолітній ОСОБА_3 зазнав внаслідок дій ОСОБА_5 . Зокрема, внаслідок набутого каліцтва дитина безповоротно втратила можливість повноцінного візуального сприйняття світу та все життя буде змушена використовувати протез, перебувати під постійним наглядом батьків та лікаря.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 24 670,10 грн (двадцять чотири тисячі шістсот сімдесят гривень десять копійок).

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 120 000,00 грн (сто двадцять тисяч гривень).

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1446,00 грн, інша частина судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду в частині часткового задоволення позову про стягнення моральної шкоди оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає рішення суду в цій частині незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що розмір моральної шкоди в сумі 120 000 грн не відповідає принципу розумності та справедливості, виходячи з характеру її спричинення. Суд першої інстанції не врахував, що внаслідок завданих травм ОСОБА_3 втратив око, що є непоправним каліцтвом, яке виправити неможливо. Внаслідок отриманого каліцтва дитина усе життя буде вимушена жити неповноцінно, сприймаючи оточуючий світ з розумінням своєї неповносправності та відмінності від інших дітей, втраено можливість повноцінного візуального сприйняття світу, протягом всього життя ОСОБА_3 буде змушений використовувати очний протез. Через вчинений щодо дитини злочин та втрату лівого ока, емоційно-вольовий стан ОСОБА_3 став тривожним, дитина постійно потребує нагляду дорослих. Крім того, у зв`язку з втратою ока засвоєння шкільного матеріалу є утрудненим, що підтверджується характеристикою, виданою навчальним закладом, в якому навчається неповнолітній ОСОБА_3 . При визначенні розміру моральної шкоди в сумі 400 000 грн, позивачка керувалася засадами розумності, виваженості та справедливості, що відповідає ст.41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, глибині та ступеню моральних і фізичних страждань дитини.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов в частині стягнення моральної шкоди задовольнити повністю.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їх участі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статей ст.ст. 76,77,78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою, згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п 4. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

12.04.2021 року близько о 18 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , перебуваючи на території дитячого майданчика, що по вул. Львівській с. Муроване Львівського району Львівської області наніс необережний удар палицею по обличчі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , внаслідок чого ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та госпіталізований в лікувальний заклад, де йому встановлено діагноз: проникаюче поранення рогівки та склери, з випадінням оболонки лівого ока.

13.04.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію про зазначену вище подію та розпочато досудове розслідування за № 0000182 за ознаками злочину, передбаченого ст. 128 КК України.

Висновком експерта №92/21 від 19.05.2021 року встановлено, що згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого №10996 та медичного заключення з історії хвороби №677326 та при огляді потерпілого ОСОБА_3 було виявлено: рубець в ділянці верхньої повіки лівого ока, проникаюче поранення рогівки та склери з випадінням оболонок, рана верхньої повіки лівого ока, наслідком якої було енуклеація з формуванням опорно-рухової культі та протезуванням лівого очного яблука. Зазначене ушкодження могло утворитись внаслідок одного удару палицею в ділянку лівого ока, не могли утворитись при падінні з висоти власного зросту і відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці втрати загальної працездатності більше ніж на 1/3.

Постановою старшого слідчого СВ №5 ЛРУП ГУ НП у Львівській області капітана поліції Піска Ю.І. від 31.05.2021 року кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки на час вчинення злочину ОСОБА_5 не досягнув віку, з якого відповідно до КК України може наставати кримінальна відповідальність.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.08.2021 року ОСОБА_4 , як законного представника ОСОБА_5 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 184 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №10996 від 25.04.2021 року ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні з 12.04.2021 року до 26.04.2021 року з діагнозом - проникаюче поранення рогівки та склери з випадінням оболонок, рана верхньої повіки лівого ока.

Як убачається з медичного заключення ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова» НАМН України, з 27.04.2021 року по 06.05.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився на стаціонарному лікуванні, 30.04.2021 на лівому оці проведена операція: енуклеація з використанням методу ВЕБТ, формуванням опорно-рухової культі шляхом імплантації ВОІ «Екофлон» 18 мм, протезуванням.

Згідно консультаційного висновку лікаря-офтальмолога ЛПЗ Пустомитівського району ОСОБА_6 від 14.05.2021 року у ОСОБА_3 діагностовано сліпоту лівого ока, анофтальм зліва, стан після енуклеації лівого ока внаслідок субатрофії, афакії, тотального відшарування сітківки після проникаючого корнеосклерального поранення з проникаючим пораненням склери та рогівки з випадінням оболонок.

Відповідно до заключення, виданого КНП Охмадит №252 від 14.05.2021 року, ОСОБА_3 підлягає оформленню державної соціальної допомоги згідно наказу МОЗ України МФ, МП і соціальної політики №454/471/516 від 08.11.2001 року, наказу №187 від 23.05.2002 року та наказу №342 від 11.07.2005 року згідно розділу XI п.3, п.п. 3.13, термін дії заключення до 05.12.2030 року.

04.09.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив огляд у невролога та обстеження ехоенцефалоскопії у неврологічному кабінеті «Доктора Домініка», що підтверджується відповідним заключенням.

08.09.2021 року неповнолітній ОСОБА_3 проходив обстеження електроенцефалографії, що підтверджується заключенням, виданим відділенням функціональної діагностики КНП «МДКЛ м. Львова».

З 31.05.2021 року ОСОБА_3 визнано дитиною з інвалідністю та призначено державну соціальну допомогу, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 04.06.2021 року Франківським ВС 3 УСЗ ДГП ЛМР.

Згідно психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_3 , виданої 22.12.2022 року практичним психологом ОСОБА_7 та директором ЗЗСО І-ІІІ ступенів с. Муроване Мурованської сільської ради ТГ Львівського району ОСОБА_8 , рівень інтелекту малолітнього ОСОБА_3 відповідає нормі; соціально-психологічна зрілість - достатня; емоційно-вольовий стан - тривожний, перебуває під системною опікою дорослих. Дитина підпорядковує свої дії певним правилам, соціальним нормам, хоча спостерігається прояв скритої інфантильної агресії, тривожності, страху. Причина полягає у незавершеності дій дорослих щодо покарання зла, в зневірі, що є справедливість. Хлопчик знаходиться в ролі жертви, а поряд з ним спостерігає така званий «агресор», котрий не був покараний за свої дії. Прояви агресії можуть виникнути в пубертатному віці. Дитина повинна усвідомити, почути від дорослих, що зло покаране.

Як убачається зі змісту психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_3 від 22.12.2022 року, внаслідок отриманої дитиною травми батьки були змушені змінити форму навчання сина на індивідуальну. Крім основних навчальних предметів за програмою НУШ, дитина відвідує заняття психокорекції у закладі освіти.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що внаслідок необережного протиправного діяння сина відповідачки - ОСОБА_5 сину позивачки - ОСОБА_3 було завдано сильних фізичних та моральних страждань, спричинених втратою лівого ока, що є непоправним каліцтвом, внаслідок якого ОСОБА_3 безповоротно втратив можливість повноцінного візуального сприйняття світу, зазнав вимушеного порушення життєвого ритму, що супроводжується постійним батьківським та медичним спостереженням.

Однак, колегія суддів не повністю погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню в користь позивачки, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не в повній мірі врахував положення ст. 23 ЦПК України, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань дитини позивачки, яка зазнала непоправного каліцтва внаслідок втрати ока, що призвело до вимушених змін у житті дитини, відновлення попереднього ритму якого є неможливим, обставини заподіяння шкоди, та визначив розмір шкоди у розмірі, що не повністю відповідає вже перенесеним та наявним моральним стражданням дитини, які є постійними. Крім того, суд не обґрунтував, які саме критерії він враховував при визначенні розміру моральної шкоди.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що за обставин даної справи розумним та справедливим буде визначення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, в сумі 250 000 грн, а тому оскаржуване рішення в частині розміру моральної шкоди слід змінити, збільшивши такий до 250 000 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, а тому судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 21 грудня 2023 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268,ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити частково.

Заочне рішення Турківського районного суду Львівської області від 05 червня 2023 року в частині розміру моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 250 000,00 грн моральної шкоди.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра