Номер провадження 2/754/436/23
Справа №754/3327/22
РІШЕННЯ

Іменем України

21 червня 2023 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Скрипки О.І.,

при секретарі Моторенко К.О.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . За життя його батько заповіту не складав, спадкоємцями першої черги є він (позивач) та відповідач - дружина ОСОБА_4 13.01.2022 року він звернувся до приватного нотаріуса КМНО Аверіної Є.А. із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса від 13.01.2022 року № 4/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк та не пред`явив документів, які підтверджують фактичне прийняття спадщини. Крім того, у постанові вказано, що спадщину прийняла відповідач, яка вочевидь не повідомила та приховала від нотаріуса факт існування сина у її померлого чоловіка та якій 09.12.2021 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Як зазначає позивач, строк для подання заяви про прийняття спадщини ним пропущено у зв`язку із хворобою. Так, у січні 2021 року він переніс важкий випадок короно вірусу, який вразив його серце, у зв`язку із чим він перебував у лікарні з 11.03.2021 року по 15.03.2021 року через тяжку серцеву та ниркову недостатність. Після цього йому знадобився тривалий термін реабілітації та спостереження лікарями протягом шести місяців з березня 2021 року по вересень 2021 року. У зв`язку із хворобою та тривалим лікуванням він зміг звернутись до нотаріуса у США, де постійно проживає, та скласти заяву лише 19.11.2021 року, складанню якої також перебувала тривала підготовка. В подальшому заява була апостильована та направлена до нотаріуса, який відкрив спадкову справу після смерті батька, лише 13.01.2022 року, оскільки через протиепідемічні заходи, пов`язані із протидією поширенню Covid-19, та через стан його здоров`я звернення до нотаріуса, оформлення апостилю та подання заяви нотаріусу зайняло тривалий час.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька - 3 місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 09.05.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 14.06.2022 року відмовлено представнику позивача у задоволенні заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

22.06.2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача заперечує проти позовних вимог, вважаючи, що проходження позивачем курсу лікування, обстеження та спостереження в лікувальному закладі не свідчить про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, а надані медичні документи твердження позивача належним чином не підтверджують, оскільки відсутні докази, що позивач перебував у настільки важкому стані, що не мав змоги протягом шести місяців звернутись до нотаріальної контори. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач взагалі не перебував на стаціонарному лікуванні в період з 26.03.2021 року по 26.09.2021 року. Лікування позивача не було безперервним, а відтак, проходження ним реабілітації та періодичне спостереження лікарями не може бути безумовним підтвердженням наявності протягом спірного строку непереборних та істотних труднощів чи фізичної неможливості для спадкоємця на звернення із заявою про прийняття спадщини. Також відсутні докази того, що позивач дійсно проходив реабілітацію та спостереження лікарів в період з 26.03.2021 року по 19.11.2021 року. Представник відповідача звернула увагу і на нетривалість госпіталізації позивача (4 дні), що на її думку свідчить про те, що на момент припинення його стаціонарного лікування його стан був задовільний, що давало змогу вчасно прийняти спадщину. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач у зв`язку із хворобою був позбавлений можливості подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини шляхом поштового відправлення.

Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача вважає, що оскільки позивач за відсутності будь-яких поважних причин не вчиняв дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, то підстав для задоволення позову немає.

11.07.2022 року до суду надійшла відповідь представника позивача ОСОБА_1 на відзив представника відповідача на позов. У даній відповіді представник позивача заперечує проти доводів представника відповідача, вважаючи їх неправдивими та безпідставними. Також, представник позивача вважає, що тривалість лікування та реабілітації позивача підтверджується належними доказами. Крім того, позивач проживає у США, де немає нотаріусів, які володіють законодавством України, щоб роз`яснити питання прийняття спадщини. В умовах пандемії короновірусу позивач був позбавлений можливості звернутись до органів нотаріату України через неможливість приїхати в Україну, неможливість відвідати консульські установи України за кордоном через те, що в умовах короновірусу вони не надавали консульські послуги в повному обсязі, а також через їх віддаленість від місця проживання позивача, а також з мотивів безпеки та ризику захворіти повторно на короно вірус, оскільки саме в цей час в США був дуже високий рівень захворюваності та влада рекомендувала не відвідувати громадські місця, а доступ до багатьох місць був закритий. Оскільки позивач все ще продовжував лікування та реабілітацію, перебував під пильним наглядом лікарів, він вирішив дотримуватись рекомендацій лікарів, які полягали в тому числі в дотриманні спокою, уникненні стресових ситуацій і перебуванні на тривалому відпочинку, а також вирішив уникати місць скупчення людей, в тому числі подорожей на тривалі відстані, щоб не ризикувати власним здоров`ям. Все це в сукупності і стало причиною чому позивач пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини і вважає його пропуск таким, який має поважні причини. Лише у жовтні 2021 року позивач звернувся до нотаріуса у США, яка посвідчила заяву про прийняття спадщини, чому передувала велика робота, пов`язана із отриманням свідоцтва про смерть спадкодавця, пошук спадкової справи, складення заяви про прийняття спадщини, оскільки нотаріус США не несе відповідальності за складення заяв про прийняття спадщини відповідно до законодавства України і лише 19.11.2021 року було здійснено нотаріальне посвідчення заяви про прийняття спадщини нотаріусом США, 03.01.2021 року було поставлено апостиль на вказаній заяві, а після передачі заяви в Україну 13.01.2022 року її було подано нотаріусу Аверіній Є.А., яка завела спадкову справу.

Посилаючись на викладене, а також упереджене ставлення відповідача до позивача, свідоме й навмисне неповідомлення нею нотаріуса про наявність сина у спадкодавця, представник позивача повністю підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити.

29.07.2022 року до суду надійшли заперечення представника відповідача на відповідь на відзив на позовну заяву. У даних запереченнях представник відповідача зазначає про те, що чинним законодавством не встановлено обов`язок ані спадкоємця, ані нотаріуса вказувати наявність інших спадкоємців, а обов`язок звернутись до нотаріуса покладається на спадкоємця та здійснення ним права на спадкування не залежить від вчинення чи не вчинення дій іншими особами (спадкоємцями, нотаріусом). Інші твердження позивача не підтверджуються належними доказами і не свідчать про те, що позивач у зв`язку із хворобою був позбавлений можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини, а надана ним медична документація викликає сумніви. Крім того, є безпідставними посилання позивача на карантинні заходи, оскільки жорсткі карантинні обмеження на території України були введені з 12.03.2020 року по 31.08.2020 року, тобто виникли і закінчились задовго до відкриття спадщини. Доказів щодо того, які карантинні обмеження існували на той час на території США позивачем не надано. Крім того, позивач не був позбавлений можливості направити заяву про прийняття спадщини поштовим зв`язком або звернутись в США в консульську установу України.

Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача вважає, що позивач не довів жодними достатніми належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, а тому вона просить відмовити в їх задоволенні.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 05.10.2022 року витребувано у приватного нотаріуса КМНО Аверіної Є.А. належним чином завірену копію спадкової справи №8/2021, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 27.10.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 про витребування доказів.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 20.03.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, вважаючи їх необґрунтованими та недоведеними.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи № 8/2021, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.06.2012 року.

26.03.2021 року ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 його спадкоємцями першої черги спадкування є син - позивач ОСОБА_3 та дружина - відповідач ОСОБА_4

18.05.2021 року відповідач звернулась до приватного нотаріуса КМНО Аверіної Є.А. із заявою про прийняття спадщини.

09.12.2021 року приватним нотаріусом Аверіною Є.А. згідно заяви відповідача видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру.

З матеріалів справи також вбачається, що 19.11.2021 року позивачем було складено та апостильовано заяву приватному нотаріусу КМНО Аверіній Є.А. про прийняття спадщини. Зазначену заяву було подано приватному нотаріусу КМНО Аверіній Є.А. 13.01.2022 року.

Постановою від 13.01.2022 року № 4/02-31 приватний нотаріус КМНО Аверіна Є.А. відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки серед наданих документів відсутнє рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а підстав, передбачених п.3 та п.4 ст.1268 ЦК України, які б свідчили про прийняття спадщини, спадкоємцем незалежно від подання ним заяви немає.

Позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, вказуючи на те, що строк для подання заяви про прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин, а саме через тривале лікування та реабілітацію після короновірусу, карантинні обмеження через пандемію короновірусу, неможливість приїхати в Україну, упереджене ставлення відповідача до нього, свідоме й нависне неповідомлення нею нотаріуса про наявність сина у спадкодавця.

Представник відповідача проти даних тверджень заперечувала, вказуючи на те, що вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19.

Як на підставу позовних вимог позивач посилався на його постійне проживання на території США, тривалу хворобу та карантинні обмеження.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив, що позивач визнає той факт, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Тобто, позивач пропустив відведений законодавством преклюзивний шестимісячний строк для прийняття спадщини і з цим погоджується.

Суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини. Долучені до матеріалів справи довідки не містять інформації про те, що позивач протягом шести місяців після відкриття спадщини з кінця березня 2021 року перебував на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні.

З наданих позивачем копій медичної документації вбачається, що позивач звертався до медичного закладу Coney Island Hospital (NYC Health + Hospitals/Coney Island), де перебував на лікуванні з 11.03.2021 року по 15.03.2021 року, за результатами якого призначено ліки та рекомендовано спостерігати тиск через 4 тижні. Згідно звіту про відвідування лікарні, позивачу було встановлено діагнози: основний діагноз - біль у грудях, також діагноз містив такі захворювання - цукровий діабет 2 типу з ускладненням, хронічна хвороба нирок (ХХН) 3 стадія, Gfr 30-59 МІ/хв., первинна артеріальна гіпертензія, гіперліпідімія (ГЛД). В анамнезі гіпертензія, інсулінозалежний цукровий діабет, ГЛД, ХХН, виразка шлунка та подагра.

Згідно листа Віоли Зілбер, сертифікованого асистента лікаря EXECUTIVE MEDICAL CARE, PC від 12.01.2022 року, у пацієнта ОСОБА_3 в січні 2021 року був важкий випадок коронавірусу, який вразив його серце, і що він перебував у лікарні з 11.03.2021 року по 15.03.2021 року через тяжку серцеву і ниркову недостатність. Потім йому знадобився тривалий термін реабілітації, і його спостерігали численні лікарі протягом 6 місяців з березня 2021 року по вересень 2021 року. Зараз він усе ще перебуває під наглядом кардіологів та нефрологів.

Суд відхиляє вказаний лист, оскільки він не підтверджується належними та допустимими доказами та жодним чином не доводить факту того, що з 26.03.2021 року по 26.09.2021 року позивач перебував на лікуванні та реабілітації, мав поганий стан здоров`я, що перешкодило йому вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини.

Так, відсутні підтвердження посилань у вказаному листі на хворобу позивача на коронавірус та наслідки цієї хвороби, а вказівка у листі на перебування у Coney Island Hospital (NYC Health + Hospitals/Coney Island) через тяжку серцеву та ниркову недостатність спростовано звітом вказаної лікарні, у якому вказані діагнози відсутні. Крім того, перебування у лікарні протягом 4 днів не свідчить про важкість захворювання. Також, за вказаним звітом позивачу було рекомендовано лише спостерігати тиск через 4 тижні, інші рекомендації, в тому числі щодо продовження лікування, реабілітації та спостереження у інших лікарів відсутні.

Також, відсутня будь-яка інша медична документація, яка б свідчила, що у вказаний період позивач дійсно проходив реабілітацію, в чому вона полягала та у зв`язку із якими хворобами/діагнозами, у який період, у яких лікарів, яке лікування/рекомендації були призначені лікарями. Тобто, викладене у листі носить загальний та неконкретний характер та не має іншого документального підтвердження і жодним чином не підтверджує обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позову.

З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи позивача у цій частині.

Суд також зауважує, що позивач не був позбавлений можливості у встановлений законом строк надіслати відповідному нотаріусу засобами поштового зв`язку заяву про прийняття спадщини, засвідчену консулом у відповідності до Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України у порядку, передбаченому пунктами 2.1, 2.7, 3.5 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України.

Так, чинним Цивільним законодавством України передбачено лише два належних способи подачі заяви про прийняття спадщини, а саме: особисто або поштовим відправленням безпосередньо до нотаріальної контори. «Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини у письмовій формі» (ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України; п.3.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5). Крім цього, «своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку» (п. 3.23 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5). «Якщо спадкоємець постійно проживає/перебуває за кордоном, то письмова заява про прийняття спадщини подається ним особисто консулу. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця незасвідчена, надійшла поштою, вона приймається консулом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до консула. Засвідчення справжності підпису не потрібне, якщо спадкоємець особисто з`явився до консула і подав заяву» (пп. 3.11.3, пп. 3.11.6 п. 3.11 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 № 142/5/310).

«При спадкуванні нерухомого майна компетентними є установи тієї держави, на території якої знаходиться майно. Якщо спадкоємці іноземці відсутні за місцезнаходженням спадщини, вони подають заяву про прийняття спадщини до посольства чи консульства України за кордоном. У випадку, коли місцем відкриття спадщини є територія України і до складу спадщини включаються права на нерухомість, спадкова справа відкривається компетентним органом (нотаріусом) України із застосуванням її законодавства. Нотаріус України здійснює оформлення спадкових прав і видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, згідно положень чинного законодавства України», про що прямо зазначено у Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 483/637/16-ц (провадження № 61-22721св18).

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач після смерті батька склав заяву про прийняття спадщини та посвідчив на ній свій підпис нотаріусом США 19.11.2021 року, тобто майже через два місяці після спливу встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини і поважність пропуску строку судом не встановлено.

Доводи сторони позивача щодо наявності карантинних обмежень на території США, через що нотаріуси та консульські установи не працювали, в зв`язку із чим він був позбавлений можливості вчасно реалізувати свої права, спростовуються листом Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України № 71/18-500-54064 від 25.07.2022 року, згідно якого у Сполучених Штатах Америки до 2022 року функціонувало 4 закордонні дипломатичні установи України, а саме: Посольство України у США (м.Вашингтон) та Генеральні консульства України в Нью-Йорку, в Сан-Франциско та в Чикаго. У період з 26.03.2021 року по 26.09.2021 року згадані установи працювали у звичайному режимі. Консульський прийом громадян відбувався з дотриманням санітарно-епідеміологічних норм, які діяли у зазначений період на території США у зв`язку із COVID-19. Вчинення нотаріальних дій в закордонних дипломатичних установах України здійснювалось та здійснюється з дотриманням положень ЗУ «Про нотаріат», зокрема статей 43 та 45.

Крім того, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, які саме карантинні обмеження існували в той період на території США, зокрема штату Нью-Йорк, і що в зв`язку із цим нотаріуси США не здійснювали свою діяльність, що виключало можливість його вчасного звернення та оформлення заяви про прийняття спадщини.

Інші посилання сторони позивача в обґрунтування позову на упереджене ставлення відповідача до нього, свідоме й навмисне неповідомлення нею нотаріуса про наявність сина у спадкодавця ґрунтуються на припущеннях, не доведені жодними доказами, а також не відносяться до переліку обставин, які б могли дати підстави для задоволення позову.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав надання позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини за відсутності обставин, які створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивача для подання такої заяви, а тому не вбачає підстав для задоволення позову. Інші доводи сторони позивача на висновки суду не впливають і підстав для задоволення позову не дають.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 12, 258, 259, 265, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 28 червня 2023 року.

Суддя: