У Х В А Л А

Єдиний унікальний номер справи 753/3475/20
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/10095/2023
Головуючий у суді першої інстанції О. М. Колесник
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
23 червня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів, стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , поданою представником Пителем Максимом Володимировичем , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2022 року,

у с т а н о в и в :

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2022 року частково задоволено позов Васечка О. Г .

Не погоджуючись з рішенням суду ФОП ОСОБА_2 через свого представника Пителя М. В. подав апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду, який просить поновити посилаючись на те, що такий строк було пропущено ним з поважних причин, оскільки у зв`язку із збройною агресією Росіїйської Федерації проти України та веденням бойових дій на території Київської області та м. Києва відповідач разом із сім`єю був змушений залишити фактичне місце проживання у м. Києві та виїхати за кордон. Оскаржуване судове рішення відповідачу не направлялося. З повним текстом рішення суду від 24.01.2022 відповідач ознайомився 12.05.2023.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 червня 2023 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 , подану представником Пителем М. В. , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2022 року залишено без руху, надано особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для подачі заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду, оскільки вказані апелянтом в клопотанні про поновлення підстави пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення визнані судом неповажними.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 05 червня 2023 року ФОП ОСОБА_2 через свого представника Пителя М. В. подав клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2022 року. Як на інші підстави поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду сторона відповідача посилається на те, що 24.01.2022 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення у відсутність представника відповідача, копію вступної те резолютивної частини рішення стороні відповідача не вручено. 25.01.2022 представник відповідача Питель М. В. прибув до суду з метою дізнатися про ухвалене судом рішення, проте йому було повідомлено, що повне рішення суду буде надіслано судом після його складення. У період з 10.02.2022 по 18.02.2022 представник відповідача Питель М. В. перебував на лікарняному у зв`язку із захворюванням, спричиненим коронавірусною хворобою. 01.03.2022 представник відповідача було призвано у Збройні Сили України, та звільнено з військової служби 17.07.2022. До місця проживання у м. Рівне Питель М. В. фактично повернувся 26.07.2022. Адвокатське об`єднання «Легум Інтерпрес», у якому на той час працював адвокат, з 24.02.2022 припинило свою діяльність у зв`язку із виїздом за кордон його керівника та партнерів. 03.10.2022 адвокат Питель М. В. відновив свою діяльність як ФОП з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Що ж стосується самого відповідача, то у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації стосовно України та введенням бойових дій на території Київської області та м. Києва ОСОБА_2 разом із сім`єю був змушений залишити своє фактичне місце проживання у м. Києві та у подальшому виїхати за кордон. Згідно із проставленими у закордонному паспорті відповідача відмітками, останній виїхав з України 03.08.2022 та повернувся 07.09.2022. У подальшому виїхав з України 20.09.2022 та повернувся у квітні 2023 року, проте таку відмітку не поставили у закордонному паспорті через тривале проживання відповідача у Німеччині та отримання там посвідки на проживання.

У клопотанні адвокат вказує, що у зв`язку із зазначеними обставинами відповідач та адвокат Питель М. В. були позбавлені можливості укласти договір про надання професійної правничої допомоги раніше ніж 05.05.2023, отримати рішення суду від 24.01.2022 у цій справі та подати апеляційну скаргу на вказане рішення суду.

З урахуванням наведеного особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що неподання апеляційної скарги раніше 15.05.2023 обумовлено об`єктивними обставинами, а тому строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оцінивши нові доводи поважності причин пропуску строку, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 124 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, єспл, від 18.10.2005). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної вищезначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України», заява № 50966/99).

У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним, та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦПК Українинезалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Із матеріалів справи вбачається, що розгляд справи по суті спору вирішувася судом у судовому засіданні, призначеному на 21.01.2022, за участю представників позивача та відповідача. Отже відповідач та його представник були обізнані про розгляд судом цієї справи, адвокат Питель М. В. брав участь у розгляді справи.

За результатами розгляду справи 21.01.2022 суд видалився до нарадчної кімнати, по виходу з якої 24.01.2022 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. У матеріалах справи міститься розписка представника позивача ОСОБА_4 про отримання 24.01.2022 копії вступної та резолютивної частин рішення суду.

Повне рішення не містить відомостей про дату його складення. Електронний примірник рішення суду від 24.01.2022 направлено до Єдиного державного реєстру судових рішень 20.05.2022. Відтак тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду у цій справі, визначений ч. 1 ст. 354 ЦПК України, суд відраховує саме з 20.05.2022, оскільки інших даних щодо дня складення повного судового рішення матеріали справи не містять.

Оскільки повне рішення не містить відомостей про дату його складення, а електронний примірник рішення суду від 24.01.2022 був направлений до ЄДРСР 20.05.2022, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що особою, яка подала апеляційну скаргу на рішення суду не пропущено одного року з дня складення повного тексту судового рішення, а тому апеляційний суд вирішує питання щодо поважності причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарженнярішення суду від 24.01.2022.

Як вказує представник відповідача у клопотанні про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення, 25.01.2022 він звертався до суду з метою отримати копію рішення, ухваленого 24.01.2022 за результатами розгляду справи та йому було повідомлено, що суд ухвалив рішення у справі, після виготовлення повного рішення його копію буде видано стороні відповідача. Матеріали справи не містять відомостей про звернення сторони відповідача до суду у період з 25.01.2022 по 10.02.2022.

У період з 10.02.2022 по 18.02.2022 представник відповідача Питель М. В. перебував на лікарняному у зв`язку із захворюванням, спричиненим коронавірусною хворобою, на підтвердження чого адвокатом надано суду електронні копії листків непрацездатності за вказаний період та результат лабораторних досліджень.

Представник відповідача Питель М. В. не вказує у клопотанні причини неможливості звернення до суду із заявою про отримання копії судового рішення у період з 19.02.2022 по 24.02.2022.

Однак посилається на те, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану його було мобілізовано до лав ЗСУ 01.03.2022 та звільнено з військової служби 17.07.2022, до місця проживання у м. Рівне представник відповідача повернувся 26.07.2022. Оскільки АО «Легум Інтерпрес», де працював Питель М. В. припинило свою діяльність 24.02.2022 через виїзд її керівника та партнерів за межі України, 03.10.2022 Питель М. В. відновив свою адвокатську діяльність як ФОП з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

При цьому адвокат Питель М. В. не вказує, що перешкоджало йому звернутися до суду з метою отримання судового рішення у період з 27.07.2022 по 03.10.2022, будучи обізнаним про ухвалення судом рішення у цій справи та маючи відповідні повноваження на представництво інтересів відповідача у суді першої інстанції.

Разом з тим, подаючи 15.05.2023 апеляційну скаргу на рішення суду від 24.01.2022 (майже один рік з дня складення повного судового рішення - 20.05.2022) представник відповідача Питель М. В. вказує у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, як поважну причину пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення, укладення між ним та відповідачем договору про надання професійної правничої допомоги лише 05.05.2023, на підставі чого адвокат Питель М. В. 12.05.2023 ознайомився у суді першої інстанції із матеріалами справи. Заяву про видачу копії судового рішення від 24.01.2022 не подавав.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, поданій 16.06.2023, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду адвокат Питель М. В. вказує також на відсутність відповідача в Україні у період з 03.08.2022 по 07.09.2022 та з 20.09.2022 по квітень 2023 року. Дійсно із відміток проставлених у закордонному паспорті відповідача вбачається, що він виїхав за межі України 03.08.2022 та повернувся 07.09.2022. Потім виїхав за межі України 20.09.2022 (№11). Аркуш закордонного паспорта відповідача (№ 12) із відміткою про повернення в Україну суду не надано. Натомість представник відповідача зазначає, що про повернення відповідача у квітні 2023 року до України не ставилася відповідна відмітка, оскільки він тривалий час проживав у Німеччині, де отримав дозвіл на проживання до 04.03.2024.

Проте зазначене суперечить Порядку проставлення відміток про перетинання державного кордону України.

Апелянт не вказує причини, які перешкоджали ОСОБА_2 цікавитися про рух справи, відповідачем у якій він є, подати до суду заяву про ознайомлення із матеріалами справи та отримати судове рішення у період з квітня 2022 року (коли суди відновили розгляд справ) по 03.08.2022 (до виїзду за кордон). Зокрема звернутися до іншого адвоката для отримання професійної правничої допомоги. Також не зазначено що перешкоджало відповідачу вчинити такі дії у період перебування на території України з 07.09.2022 по 20.09.2022.

Стверджуючи про повернення відповідача до України у квітні 2023 року його представник Питель М. В. не надає у розпорядження суду належних доказів на підтвердження вказаних обставин. При цьому із апеляційною скаргою сторона відповідача звернулася до суду лише у травні 2023 року.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зауважував, що норми, які регулють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності, зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2020 року у справі «Перетяка і Шереметьєв проти України»).

Питання поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, його вирішення покладається на розсуд суду. Такими причинами можуть бути обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню відповідними доказами. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи виправдовують втручання у принцип «res judikata» наведені заявником підстави для поновлення строку.

Зокрема вропейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE,№ 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Строки та порядок подачі апеляційної скарги в однаковій мірі стосуються як фізичних, так і юридичних осіб. Представник відповідача є адвокатом, який в силу обізнаності процесуальних норм закону повиннен був діяти в межах та у строки, визначені ст. 354 ЦПК України, чого ним зроблено не було.

Усталеною є практика Верховного Суду про те, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Апеляційний суд вважає зазначені інші причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2022 року неповажними та такими, що повністю суперечать вимогам закону щодо обрахування перебігу процесуального строку.

Заявник не навів конкретних обставин, підтверджених відповідними доказами, які унеможливили подання ним апеляційної скарги у визначений законом строк, а також доказів які б свідчили про належне виконання ним процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні, який є загальновідомим, не може бути достатньою підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, а отже, не буде виправдовувати втручання у принцип «res judikata».

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами, апеляційними та касаційними скаргами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 року у справі №990/115/22.

З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити ФОП ОСОБА_2 у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнати причини пропуску строку звернення до суду із апеляційною скаргою неповажними.

Визнаючи вказані представником ФОП ОСОБА_2 - адвокатом Пителем М. В. причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2022 рокунеповажними, апеляційний суд не вбачає у цьому порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. У свою чергу право на оскарження судового рішення також обмежене встановленим строком на апеляційне чи касаційне оскарження. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

Суд апеляційної інстанції, виходить із того, що стороною відповідача не надано доказів відсутності реальної можливості цікавитися фактичним рухом та виготовленням судом повного рішення. Ні відповідач, ні його представник, будучи обізнаними про ухвалення 24.01.2022 судом рішення у цій справі, не вчинили відповідних дій, спрямованих на отримання судового рішення у розумні строки з метою його оскарження в апеляційному порядку.

Так, відповідно до частин третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що апеляном подано до апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку, проте такі підстави визнані апеляційним судом неповажними, суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_2 , поданою представником Пителем М. В. , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2022 року у відповідності до вимог ст.357 ЦПК України.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів, стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , поданою представником Пителем Максимом Володимировичем , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення.

Судді Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна