Справа № 464/766/23 Головуючий у 1 інстанції: Сабара Л.В.
Провадження № 22-ц/811/700/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Зеліско-Чемерис К.Р.,

з участю: представника заявника - ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

її представника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 лютого 2023 року у справі за заявою ОСОБА_4 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців, яким визначити наступні обмеження її прав, а саме: заборонити перебувати в місці проживання заявника ( ОСОБА_4 ) за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на визначену відстань до місця проживання заявника: АДРЕСА_1 , інших місць частого відвідування заявника на 200 метрів; заборонити вести листування, телефонні переговори із заявником або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; заборонити особисто і через третіх осіб переслідувати заявника та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Заявлені вимоги заявник ОСОБА_4 обгрунтовувала тим, що вона із заінтересованою особою ОСОБА_2 є рідними сестрами і їм на праві спільної сумісної власності належить квартира на АДРЕСА_1 , однак, ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, постійно вчиняє відносно заявника та її малолітнього сина психологічне насильство, яке виражається у нецензурних висловлюваннях, погрозах та створенні умов, за яких заявнику складно перебувати у місці свого проживання.

Додає, що ОСОБА_2 неодноразово погрожувала їй фізичним насиллям та вдавалась до застосування фізичної сили, у зв`язку з чим заявник зверталась до органів поліції, а 29.12.2022 року працівниками поліції було складено терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_2 , строком на 3 доби.

Заявник вважає себе особою, яка постраждала від домашнього насильства, тому змушена звернутися до суду з проханням видати обмежувальний припис.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17 лютого 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду оскаржила заявник ОСОБА_4 , просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким її заяву про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 задовольнити.

Апелянт вважає, що для видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи наявні визначені законом підстави, проте, суд не дав належної правової оцінки обставинам, про які вона вказувала у своїй заяві, та доказам, які вона подала на підтвердження своїх вимог.

На думку апелянта, суд не дослідив, що заінтересована особа систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї, в тому числі й у формі психологічного насильства, не надав належної оцінки ризикам та наявним у матеріалах справи відповідям правоохоронних органів.

Зазначає, що висновок суду є помилковим і для ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства необхідно застосувати обмежувальний припис.

Заслухавши пояснення сторони заявника ОСОБА_4 в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони заінтересованої особи ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», положеннями якого заявник обґрунтовує свої вимоги, та норми статей 350-1 - 350-8 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, які визначають підстави для видачі обмежувального припису, набрали чинність 07 січня 2018 року.

Розділ IV глави 13 ЦПК України визначає порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно із ч.ч.2, 3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Поряд з цим, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

З матеріалів справи встановлено, що заявник ОСОБА_4 , 1974 року народження, та заінтересована особа ОСОБА_2 , 1968 року народження, є рідними сестрами, яким на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів 20.01.1997 року, дублікат якого виданий 15.02.2016 року (а.с.14).

Крім цього, заявнику ОСОБА_4 належить 1/4 частина цієї квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори Кропельницькою Н.І. від 21 квітня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-419 (а.с.18).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, виданої ОСББ «Чукаріна 11-Львів» 20.04.2021 року, до складу сім`ї (зареєстрованих) за адресою: АДРЕСА_1 , входять ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , як співвласники квартири (а.с.11), однак, у квартирі з 05.02.1986 року зареєстрована лише ОСОБА_2 , позаяк, постійним місцем проживання ОСОБА_4 - є АДРЕСА_3 . (а.с.8).

Судом встановлено, що заявник неодноразово зверталась в органи поліції щодо вчинення відносно неї протиправної поведінки, зокрема, із копій листа ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області №4аз/39/01/06-2023 від 19.01.2023 року, довідки про результати проведення перевірки №5870 від 26.03.2021 року, заяви ОСОБА_4 від 26.03.2021 року, письмової відповіді на звернення №848/39/01/08/2021 від 05.04.2021 року встановлено, що ОСОБА_4 , зверталася в поліцію 26.03.2021 року із письмовим зверненням про те, що ОСОБА_2 їй погрожує, обзиває, інколи вдається до фізичної сили, створює перешкоди у користуванні квартирою, та 29.12.2022 року, 05.01.2023 року з повідомленнями, що ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вдарила свічкою її по обличчі та дебоширить, у неї відбувається конфлікт з останньою, і така налила води на ліжко.

Як наслідок, 29.12.2022 року щодо ОСОБА_2 органами поліції винесено тимчасовий заборонний припис АА №278484, відповідно до якого останній у період 3 днів (з 29.12.2022 року по 01.01.2023 року) було заборонено у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_4 .

Разом з тим, вчинення адміністративних чи кримінальних правопорушень ОСОБА_2 встановлено не було (а.с.19-22).

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 вказала, що більше не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки фактично мешкає на АДРЕСА_4 , на підтвердження чого долучила акт фактичного проживання, виданий ОСББ «Широка 64» від 14.06.2023 року.

Отже, за встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до заінтересованої особи обмежувального припису та щодо існування ризиків застосування до заявника домашнього насильства в майбутньому, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 23 червня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич