У х в а л а

20 червня 2023 року

м. Київ

справа № 490/3932/18

провадження № 61-8194ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 травня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа - ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 25 лютого 2018 року у м. Миколаєві по проспекту Героїв України сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen Jumpi», державний номер НОМЕР_2 , під його керуванням та автомобілем «Урал 4320», державний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 , який на час вчинення ДТП проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . ОСОБА_1 вказав, що внаслідок цього ДТП його автомобіль зазнав значних пошкоджень, а він отримав травми у вигляді забиття правого тазостегнового суглобу та поперекового відділу хребта. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2018 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні ДТП.

Як зазначив позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, відповідно до Звіту експерта від 05 квітня 2018 року № 055 ринкова вартість автомобіля «Citroen Jumpi», державний номер НОМЕР_2 на момент проведення дослідження складає 154 590,81 грн, а відновлювального ремонту - 339 415,43 грн. МТСБУ відшкодувало йому 100 000 грн. Оскільки транспортний засіб був фізично знищений, 11 липня 2018 року залишки автомобіля «Citroen Jumpi», державний номер НОМЕР_2 , було продано за 10 450,00 грн. За виконання робіт з експертної оцінки автомобіля ним було сплачено ФОП ОСОБА_3 2 500,00 грн. Крім того, після ДТП отримавши травми та відчуваючи сильний фізичний біль він звернувся до Лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва та йому було призначено томограму, за проведення якої ним було сплачено 2 100,00 грн.

Також, позивач зазначав, що незаконними діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 55 000,00 грн. За твердженням позивача він переніс сильний стрес від того, що в салоні автомобіля під час ДТП знаходились його дружина ОСОБА_4 та дворічний син ОСОБА_5 . Його страх за долю близьких людей був дуже сильний та до сих пір він відчуває хвилювання чи не відіб`ються наслідки ДТП на дитині, яка стала гірше спати, їсти, негативно реагує на поїздки в автомобілі. Також відсутність автомобіля в сім`ї потягла за собою зміну звичайного укладу життя, так як позивач ним користувався щоденно.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з ВЧ НОМЕР_1 на свою користь 48 740,81 грн відшкодування майнової шкоди, 55 000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2022 рокупозов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в частині стягнення матеріальної шкоди задоволено.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 48 740,81 грн.

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в частині стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 353,92 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 01 травня 2023 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2022 року в частині розподілу судових витрат змінено, зменшивши розмір стягнутих з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судових витрат з 3 353,92 грн до 722,90 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Поновлено дію рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2022 року з урахуванням його зміненої частини в редакції даної постанови.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що згідно звіту № 055 про оцінку автомобіля від 05 квітня 2018 року, складеного експертом - оцінювачем ФОП ОСОБА_6 , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Citroen Jumpy», внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 154 590,81 грн. Як вбачається з даного звіту, вартість відновлювального ремонту становить 339 415,43 грн, ринкова вартість автомобіля «Citroen Jumpy» на момент ДТП складає 154 590,81 грн. Отже, даний транспортний засіб з врахуванням ефективного використання відновлювати економічно недоцільно, оскільки вартість такого ремонту значно перевищує вартість автомобіля до ДТП, а тому транспортний засіб вважається фізично знищеним, а сума завданого матеріального збитку власнику «Citroen Jumpy», державний номер НОМЕР_2 , прирівнюється до його дійсної ринкової вартості на момент ДТП. Оскільки на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як володільця автомобіля УРАЛ-4320, державний номер НОМЕР_3 , не була застрахована, то МТСБУ прийняло рішення про виплату позивачу відшкодування шкоди в розмірі 100 000,00 грн.

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №3933/07/2018, ОСОБА_1 11 липня 2018 року продано автомобіль «Citroen Jumpy» ТзОВ «НОВУС-Н» за 10 450,00 грн.

Оскільки МТСБУ відшкодувало позивачу 100 000,00 грн майнової шкоди, а також знищений транспортний засіб було продано позивачем за 10 450,00 грн то суди дійшли висновку, що сума майнової шкоди, завданої в зв`язку з пошкодженням автомобіля позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить: 154 590,81 - 100 000 - 10450,00 = 44 140,81 грн.

Позивачем сплачено за проведення експертного дослідження ТЗ 2 500,00 грн, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт № 055 від 05 квітня 2018 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 12 від 05 квітня 2018 року.

Окрім того, позивачем у зв`язку з травмами, завданими внаслідок даної ДТП, проведено томограмне дослідження, за яке ним сплачено 2 100,00 грн, що підтверджується товарним та фіскальним чеками від 05 березня 2018 року.

Вказані суми також підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 , оскільки це відповідає приписам статей 22, 1166 ЦК України.

Рішення суду апеляційної частини, в зміненій частині щодо розподілу судових витрат мотивовано тим, що позивачем був переплачений судовий збір, а тому при розподілі судових витрат суд першої інстанції мав виходити з належної суми та застосувати принцип пропорційності їх відшкодування, враховуючи часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, а тому розмір стягнутих з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судових витрат підлягає зменшенню з 3 353,92 грн до 722,90 грн.

02 червня 2023 року військова частина НОМЕР_1 (далі - заявник) звернулася до Верховного Суду через систему «Електронний суд» з касаційною скаргою на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 травня 2023 року.

У касаційній скарзі заявник посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яке відповідає дійсним обставинам справи.

Дослідивши касаційну скаргу заявника, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щовиникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження предметом позову є стягнення матеріальної шкоди у розмірі 48 740,81 грн та моральної шкоди у розмірі 55 000,00 грн.

Ціна позову в даній справі становить 103 740,81 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Отже зазначена справа є малозначною у силу пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами а), б) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку заявник мотивував тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо стягнення моральної шкоди та витрат на замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативою позивача до звернення до суду. Разом з тим, заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді іншої справи.

Верховний Суд звертає увагу, що фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Формальне зазначення заявником, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не є обґрунтуванням обставин, передбачених підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Посилання заявника на те, що позивач позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді іншої справи, є безпідставним, оскільки касаційна скарга не містить інформації про те, при розгляді якої саме іншої справи він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями в цій справі, а також - які саме обставини йому необхідно спростувати. Тому формальне посилання заявника на відсутність такої можливості, не дає підстав для висновку про подання касаційної скарги на підставі підпункту б) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендації № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 травня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук