Дата документу 22.12.2023 Справа № 337/3568/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 337/3568/23 Головуючий у І інстанції: Кучерук І.Г.
Провадження № 22-ц/807/2058/23 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що наказом № 113 від 17.04.2003 його з 20.04.2003 було прийнято помічником машиніста тепловозу в цех експлуатації залізо дорожнього транспорту на ВАТ «Запоріжсталь». Згодом, у 2005 році переведено в межах цього цеху машиністом тепловозу, де він пропрацював до 14.03.2023. 14.03.2023 його було звільнено на підставі ч. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із невідповідністю стану здоров`я, який перешкоджає виконанню даної роботи. Загальний стаж у важких та шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача складає біля 20 років.

Згідно з первинним медичним висновком, позивачу встановлено професійне захворювання за трьома діагнозами: 1.Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної аннодистонії з вестибулопатією, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група А. ЛН першого-другого ступеня. 3. Хронічна двобічні сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість справа третього ступеня (з помірним зниженням слуху), зліва другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової.

За даними санітарно-гігієничної характеристики умов праці, складеної Південно-Східним міжрегіональним управлінням Держаної служби з питань праці від 03.01.2023 підтверджено мою працю у шкідливих та небезпечних умовах праці за професією помічника машиніста тепловоза та машиніста тепловоза залізодорожнього цеху на ПАТ «Запоріжсталь» біля 20 років. За показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, умови та характер праці за професією як помічник, так і машиніст тепловоза відносяться до III класу 1 ступеню за результатами атестації робочого місця 2006 та 2011 роках (шкідливі та важкі) відповідно до Гігієнічною класифікацією праці № 248, та до 3 класу 3 ступеня за результатами атестації робочого місця 2016 та 2021 роки згідно з «Гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» від 08.04.2014 № 248. У зв`язку із чим Криворізьким НДІ промислової медицини встановлено зв`язок захворювання із роботою у шкідливих та небезпечних умовах праці на підприємстві Відповідача.

Відповідно до медичного висновку ОМСЕК № 1 від 26.06.2023 вперше визнано особою з інвалідністю третьої групи з втратою 60% працездатності без строку переогляду. Також рекомендовано амбулаторне та стаціонарне лікування за рекомендацією лікаря профпатолога, пульмонолога, лікаря лор, невролога та сімейного лікаря, і санаторно-курортне лікування за наявності ф.070/у.

По факту встановленого профзахворювання ПАТ «Запоріжсталь» було складено акт ф.П-4 від 16.05.2023, якого затвердженого Начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 17.05.2023. Пунктом 17 цього акту зазначено обставини, за яких виникло професійне захворювання, якими виступають тривалий стаж праці в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на підприємстві відповідача. Втім причиною професійного захворювання (пункт 18) є наявність на робочому місті шкідливих виробничих факторів, які перевищували допустимі норми у декілька разів, а саме; кремній діоксин кристалічний з вмістом у пилу 2%-10% - 9,66-20,55 мг/мЗ, при ГДК-4,0 мг/мЗ,заліза оксиду 6,75 мг/мЗ, при ГДК-6,0 мг/мЗ, вібрація (загальна) 101,6 -103,8 дБ при ГДР- 101,0дБ, виробничий шум - 82,0 -85,3 дБ (А) йри ГДР - 80,0 дБ (А), яких протягом всього часу праці на підприємствах Відповідача, останнім не було усунуто. Тим самим Відповідач вже визнає факт наявності шкідливих факторів робочого місця та їх негативний вплив на здоров`я.

Професійне захворювання встановлено за трьома діагнозами, які підтверджують захворювання життєво важних органів, таких як органів руху - хворобу на шийному та поперековому рівнях, колінних та ліктьових суглобів, легеневих органів та органів слуху.

Згідно з медичними показниками емфізема легень (ХОЗЛ) один з різновидів хронічних обструктивних хвороб легенів, яка є смертельним недугом, оскільки викликає незворотні зміни в будові легені. Емфізема легенів додатково супроводжується такими симптомами, як порушеннями сну, проблемами з серцем, постійною втомою. Другий діагноз профзахворювання - вібраційна хвороба це професійне захворювання внаслідок впливу вібрації, яка відноситься до досить розповсюдженої і важної по клінічних проявах патології, що постійно супроводжується больовим синдромом. Щодо захворювання органу слуху, то в подальшому є реальною перспектива залишитися повністю глухим. Кожна хвороба як поодинці, так і в цілому спричиняє як фізичний біль, так і моральні та душевні страждання, які виражаються у неспокою, переживання за подальшу свою судьбу та життя родини, відсутністю нормального сну, призводять до неможливості виконувати своїх звичайних повсякденних чоловічих обов`язків із ведення домашнього господарства, у повному обсязі приділяти увагу своїй родині.

Фізичний біль не покидає ніколи, а приступи задухи виникають не залежно від часу доби, викликаючи страх не тільки за своє життя, але за подальшу долю родини.

Позивач зазначав, що моральна шкода, завдана йому в результаті професійного захворювання, є сукупністю тих моральних переживань, страждань та інших негативних емоцій, які підтверджуються фактом втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, душевні страждання, пов`язані з перенесеним відчуттям приниження, коли він отримав статус особи з інвалідністю, що обмежило його у спілкуванні з друзями та знайомими, душевні страждання, пов`язані з перенесеним відчуттям незахищеності, страх і неспокій за своє здоров`я і психічний стан, необхідності лікування,тощо.

Всі ці психотравмуючі чинники свідчать про те, що професійне захворювання, яке складається із трьох діагнозів, спричиняє як фізичну біль, так і моральні страждання, оскільки і біль і страждання невід`ємні один без одного.

Позивач протягом тривалого часу проходив стаціонарний курс лікування амбулаторно і стаціонарно в декількох лікувальних закладах. Ці обставини ще раз підкреслюють неспроможність як хворої людини, перенесення фізичного болю та душевних страждань.

Пережиті події, пов`язані з професійним захворюванням, викликали погіршення стану загального самопочуття, призвели до зниження репутації, спричинили зниження життєвої активності, погіршили взаємини з близькими людьми і примусили до часткової зміни звичного устрою і способу життя, а саме постійна боротьба за права хворої людини.

Враховуючи тяжкість та глибину заподіяних фізичних страждань і моральних переживань та їх тривалість, заподіяну моральну шкоду ОСОБА_1 оцінив у 70000 грн.

Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПАТ «Запоріжсталь» на його користь одноразову грошову суму в розмірі 70000 грн без її оподаткування, як відшкодування завданої моральної шкоди, спричиненої йому внаслідок професійного захворювання.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 одноразово грошову суму в розмірі 60000 грн на відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Запоріжсталь» на користь держави судовий збір у розмірі 920,08 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині не зазначення в його резолютивній частині інформації щодо відрахування податків та зборів, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить змінити рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року, вказавши в другому абзаці резолютивної частини рішення слова: «без врахування податків та обов`язкових платежів». В іншій частині просить залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги, повністю погоджуючись із визначеною судом сумою відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги його доводів про зазначення цієї суми без її оподаткування.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ПАТ «Запоріжсталь» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення 07 вересня 2023 рокузмінити в частині стягнення моральної шкоди із урахуванням вимог податкового законодавства України на час виконання судового рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги, погоджуючись із визначено до стягнення сумою на відшкодування з нього моральної шкоди, товариство посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права - Податкового кодексу України. Оскаржуваним судовим рішенням суму моральної шкоди стягнуто без її подальшого оподаткування, а отже, окрім сплати моральної шкоди, суд зобов`язав ПАТ «Запоріжсталь» додатково оплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» № 466-ІХ від 16.01.2020 (були внесені зміни до Податкового кодексу України, а саме у ст. 164 пункт 164.2 підпункту 164.2.14 пункт "а" доповнено словами: "а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Ці зміни набули чинності 23 травня 2020 року.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Сторони не скористались своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційні скарги одне одного, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ «Запоріжсталь» слід залишити без задоволення з огляду на таке.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховував дані медичних документів про лікування позивача, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, та дійшов висновку що засадам розумності, виваженості та справедливості буде відповідати моральна шкода у розмірі 60000 грн.

Із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами справи і не заперечували сторони, що відповідно до наказу № 113 від 17.04.2003 ОСОБА_1 прийнято в цех експлуатації управління залізничного транспорту на ВАТ «Запоріжсталь» помічником машиніста тепловозу. Наказом № 1270 від 25.06.2005 ОСОБА_1 переведено на посаду машиніста тепловозу у тому ж цеху. Наказом від 14.03.2023 ОСОБА_1 було звільнено за ч. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із невідповідністю стану здоров`я, який перешкоджає виконанню даної роботи (а.с.8-11).

Згідно з Санітарно-гігієничною характеристикою умов праці від 03.01.2023, оформленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Держаної служби з питань праці, за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, умови та характер праці за професією як помічник, так і машиніст тепловоза експлуатації управління залізничного транспорту на ПАТ «Запоріжсталь», в цілому відносяться до з 3 класу 1 ступеню за результатами атестації робочого(шкідливі умови праці)(а.с.12-22, 115-125).

Відповідно до Медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпаталогічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 27.04.2023 року, № 473, позивачу встановлено професійні захворювання: «1.Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної аннодистонії з вестибулопатією, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група А. ЛН першого-другого ступеня. 3. Хронічна двобічні сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість справа третього ступеня (з помірним зниженням слуху), зліва другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової»(а.с.23-24).

Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17.05.2023 року (Форма П-4), п.п. 17, 18 встановлено, що причиною виникнення отриманого позивачем професійного захворювання, є тривалий стаж праці в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь». А також наявність на робочому місті шкідливих виробничих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які перевищували гранично допустимі норми(а.с.25-30, 108-113).

Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ № 165653 від 26.06.2023 року, позивачу встановлено третю групу інвалідності, професійне захворювання(а.с.32).

Згідно з Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 125096 від 26.06.2023 року, ступінь втрати професійної працездатності складає 60 % (а.с.31).

Відповідно до виписки з медичної картки №2963, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в ТОВ «Вітацентр» у період з 14.11.2022 до 21.11.2022 (а.с.37-38А).

Згідно з випискою-епікризом №1202/307, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в ТОВ «Вітацентр» у період з 14.08.2023 до 01.05.2023, за професійними захворюваннями (а.с.35-36).

Частиною 4 статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», а право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, судом першої інстанції врахована глибина та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок професійного захворювання, встановлення йому втрати працездатності у розмірі 60 %, та третю групу інвалідності, характер ушкодження здоров`я, що є незворотнім, а також принцип розумності і справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004р.)

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, судом першої інстанції при винесенні судового рішення суду не було враховано, що положеннями Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яке набрало чинності 23 травня 2020 року, внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди, з огляду на наступне.

Законодавство у сфері оподаткування встановлює, що будь-який дохід, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного періоду, підлягає оподаткуванню згідно положень ст. 164 Податкового кодексу України. При цьому, пп. 164.2.14 Податкового кодексу України має деякі винятки із загального правила, за якими не оподатковуються, зокрема, і суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Аналогічну правову позицію з цього питання викладено у постанові Верховного Суду у справі № 180/683/13-ц від 25.07.2018, за якою Верховний Суд встановив, що Податковий кодекс України визначає види отриманих фізичними особами доходів, які зараховують до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (ст. 164 ПКУ), і доходів, які не беруть до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (ст. 165 ПКУ).

При цьому Верховний Суд звернув увагу, що згідно з пп. "а" пп. 164.2.14 до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку належить зараховувати дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Тобто сума, яку за рішенням суду стягують на користь платника податків для відшкодування збитків, завданих останньому внаслідок заподіяння шкоди його життю та здоров`ю, оподаткуванню не підлягає.

Проте Законом № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України», якими підпункт "а" підпункту 164.2.14 доповнено словами "а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Зазначена норма набрала чинності з 23.05.2020.

За приписами статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав.

Таким чином, обмеження її розміру для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб. Саме таку категорію платників податків законом було звільнено від оподаткування стягнутих за рішенням суду сум моральної шкоди, що закріплено у вище вказаному правовому висновку ВС.

Аналогічного висновку також дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04 серпня 2021 року по справі № 332/2120/20, провадження № 61-11843ск21.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційних та дійшов висновку, що вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням того, що доводи апеляційних скарг, є ідентичними позовній заяві та відзиву на позовну заяву, яким суд надав належну оцінку, висновки суду є достатньо аргументованими, при цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги його доводів про зазначення суми відшкодування без її оподаткування, колегія суддів не приймає, оскільки мотивувальна частина оскаржуваного рішення містить вичерпний аналіз податкового законодавства в частині цих його доводів, а питання, які можуть виникнути при виконанні судового рішення у майбутньому можуть бути усунуті шляхом подання заяви про роз`яснення судового рішення.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційні скарги не містять, їх доводи зводяться до переоцінки доказів та не свідчать про наявність правових підстав для скасування рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року, у зв`язку з чим, апеляційні скарги ПАТ «Запоріжсталь» та ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: