Справа № 135/1511/23
Провадження № 2/135/432/23
РІШЕННЯ

іменем України

11.12.2023 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижині Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. Виклад позиції позивача.

13.11.2023 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 39 000 грн.

Дана позовна заява мотивована тим, що 28.12.2022 між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 33334-12/2022.

31.05.2023 між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 31052023 відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 31052023 від 31.05.2023 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 39 000 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29 000 грн сума заборгованості за відсотками.

Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 33334-12/2022 в сумі 39 000 грн.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором № 33334-12/2022 від 28.12.2022 у розмірі 39 000 грн, а також судові витрати.

2. Виклад позиції відповідача.

08.12.2023 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, у якому останній позовні вимоги визнає частково, а саме в межах тіла кредиту на суму 10 000 грн, проти заявлених вимог про стягнення відсотків в сумі 29 000 грн заперечує. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що нарахована сума відсотків є несправедливою та суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації в порівнянні з тілом кредиту. Також зазначив, що відсотки нараховувались після спливу строку кредитування.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 17.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 11.12.2023. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву.

08.12.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позов. Від позивача та його представника відповідь на відзив до суду не надходила.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає частково за викладених у відзиві на позов обставин.

За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 28.12.2022 між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 33334-12/2022 в сумі 10 000 грн на строк 25 днів, процентна ставка 365 % річних. Договором визначено (п. 3.1.4), що Кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги (а.с. 7-9).

Згідно з інформацією про споживчий кредит, складеною ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», відповідач був ознайомлений з інформацією про умови кредитування та про орієнтовну вартість кредиту 28.12.2022 (а.с.5-7).

31.05.2023 між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 31052023 відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 11-13).

ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення торгів» реєстр боржників, про що складено акт прийому передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 31052023від 31.05.2023 (а.с.14).

Згідно з розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за договором № 33334-12/2022 від 28.12.2022 станом на 30.09.2023 становить 39 000 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29 000 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 16).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 31.05.2023 до договору факторингу № 31052023 від 31.05.2023 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 39 000 грн (а.с. 15).

Згідно з договором факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Вказаний вище договір факторингу, укладений між ТзОВ «ФК«ЄАПБ» та первісним кредитором, є дійсним та чинним, відомості про те, що він оскаржувався в судовому порядку відсутні.

Станом на час розгляду справи відповідач не надав суду доказів сплати ним зазначеної суми заборгованості за кредитом.

Так само відповідач не надав доказів виконання ним зобов`язання за кредитним договором первісному кредитору.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон №675-VIII) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач відповідним чином зареєструвався на інтернет-сторінці позивача, де заповнив заявку на отримання грошових коштів, тобто прийняв пропозицію та електронний договір був укладений, а також вказав номер рахунку, на який здійснювався перерахунок коштів. Укладення договору позики та отримання коштів в сумі 10 000 грн не заперечується відповідачем.

Отже, правочин був укладений сторонами з усіма регламентованими вимогами електронного підпису, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», а також із досягненням згоди з усіх істотних умов відповідно до ст. 638 ЦК України.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані відсотки за користування кредитом не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.

У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні строк дії договору позики становить з 28 грудня 2022 року по 21 січня 2023 року. Згідно з наданими позивачем розрахунків заборгованість по сплаті процентів за користування коштами в межах строку дії договору кредиту становить 2 500 грн (а.с. 21). Наданий позивачем розрахунок заборгованості не підтверджує наявність у відповідача заборгованості зі сплати відсотків в сумі 26 500 грн. При цьому документ, названий позивачем «розрахунок заборгованості» не містить самого порядку розрахунку, не містить періоду нарахування відсотків, а лише визначає, що станом на 31.05.2023 існувала сума заборгованості за відсотками 29 000 грн. Обґрунтування нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку, на який надано кредит, позов не містить. Позивач, не прибувши до суду не скористався можливістю довести свою позицію.

За таких обставин, суд вважає доведеною заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 33334-12/2022 від 28.12.2022 в сумі 12 500 грн, з яких : 10 000 грн - основна сума боргу та 2 500 грн - відсотки за користування чужими коштами з 28 грудня 2022 по 21 січня 2023 року.

Положеннями статей 1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з укладенням договору факторингу до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 33334-12/2022 від 28.12.2022 укладеним між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 , а тому позивач обґрунтовано звернувся до суду про стягнення з відповідача боргу.

Проте, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 доведену заборгованість за кредитним договором № 33334-12/2022 від 28.12.2022 в сумі 12 500 грн, з яких: 10 000 грн - основна сума боргу та 2 500 грн - відсотки за користування чужими коштами.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 2 684 гривень, що підтверджується платіжним документом від 10.10.2023. (а.с. 31).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 860 грн 22 коп. гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (32,05 %). Решту судового збору в сумі 1 823 грн 78 коп. слід залишити за позивачем.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 76-83, 89, 133, 141, 206, 229, 258, 259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 33334-12/2022 від 28.12.2022 у розмірі 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 500 грн сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 860 (вісімсот шістдесят) грн 22 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Згідно зі статтями 273,354,355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце знаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, ;

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя