Справа №: 671/147/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Ніколової С.В.

при секретарі судового засідання Хрупайло Т.В.,

з участю позивачки ОСОБА_1 , її передставника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства Аграрна компанія 2004, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Волочиська міська рада, Хмельницька районна державна адміністрація про усунунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання повернути земельну ділянку та скасування державної реєстрації додаткової угоди,

встановив:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПП Аграрна компанія 2004 про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі та скасування державної реєстрації додаткової угоди. В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що видане 29.11.2017 року приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Хмельницької області Яковлєвою С.Л. та зареєстроване в реєстрі за № 2162, є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:022:0031 площею 2,5 га, що розташована на території Клининської сільської ради Волочиського району Хмельницької області. Зазначала, що її матір ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21 червня 2008 року уклала із ПП Аграрна компанія 2004 договір оренди вказаної земельної ділянки, який зареєстрований у Волочиському районному відділі ДП ХРФ ЦДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30.09.2008 за №07, строк дії договору оренди - 10 років, тобто до 21 червня 2018 року. Позивачка вказує, що після набуття нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, вона в письмовій формі повідомляла відповідача про намір розірвати договір та обробляти вказану земельну ділянку самостійно, зокрема, направляла на його адресу листи. Згодом, вона дізналась про те, що 28 листопада 2015 року між її матір`ю ОСОБА_4 та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 21.06.2008 року строком на 10 років, тобто до 30.09.2025 року. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 не вчиняла жодних дій щодо підписання вказаної угоди та акту приймання-передачі земельної ділянки від 25.05.2016 року, не надавала нікому повноважень на підписання угоди від її імені, просила суд визнати недійсною додаткову угоду від 28.11.2015 року до договору оренди землі від 21.06.2008 року та скасувати державну реєстрацію додаткової угоди від 28.11.2015 року.

В ході розгляду справи позивачка подала заяву про зміну предмету позову, в якій просила суд змінити предмет позову в частині вимог про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною на вимогу про усунення перешкод у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою з кадастровим номером :02:022:0031 площею 2,5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Клининської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, шляхом зобов`язання ПП Аграрна компанія 2004 повернути вказану земельну ділянку її власниці - ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві на позов посилається на те, що відповідач здійснює обробіток земельної ділянки на підставі укладеного між ним та ОСОБА_4 , матір`ю позивачки, договору оренди землі від 21.06.2008 року та додаткової угоди до нього від 28.11.2015 року, строк дії якого не закінчився. Вважає, що договір та додаткова угода підписані особисто ОСОБА_4 , яка отримувала орендну плату протягом дії зазначеного договору. Зазначає, що із 2016 року ОСОБА_4 , а після її смерті т позивачка, отримували орендну плату в збільшеному розмірі 5668 грн. 85 коп., будь яких заперечень з приводу цього не надходило. Вказує, що державну реєстрацію договору та додаткової угоди до нього проведено у встановленому законом порядку. Вважає, що твердження позивачки про те, що ОСОБА_4 не підписувала додаткової угоди до договору оренди грунтується на припущеннях, не підтверджене доказами, що свідчить про зловживання позивачкою процесуальними правами.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Волочиська міська рада подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності її представника.

Представник третьої особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Хмельницької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи третя особа повідомлена.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Із положень ч. 1 ст. 627 ЦК України слідує, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як передбачено ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За змістом ст. 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до положень Закону України Про оренду землі визначаються порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Згідно ч. 1 ст. 13 цього Закону, договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

У відповідності до ст. 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника

правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В силу частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

З огляду на викладене підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально (ст. 14 Закону України Про оренду землі).

Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (ч. 1 ст. 4 Закону України Про оренду землі).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним.

Судом встановлено, що 21 червня 2008 року між ОСОБА_4 та відповідачем ПП Аграрна компанія 2004 укладено договір оренди земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:022:0031 площею 2,5 га, що розташована на території Клининської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, строком на 10 років із сплатою орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складала 1134 гривні або продукцією рослинництва за цінами не вище ринкових. Право оренди зареєстроване 30.09.2008 у Волочиському РВ ДП ХРФ ЦДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис № 07 (а.с. 13).

Відповідно до додаткової угоди від 28.11.2015 року до договору оренди від 21 червня 2008 року, укладеної від імені ОСОБА_4 як орендодавця та відповідачем як орендарем, було внесено зміни в договір оренди землі від 21.06.2008 року, зокрема, визначено, що цей договір діє до 30.09.2025 року, орендна плата нараховується в розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки та становить 5668 грн. 85 коп.

Право оренди відповідача на вказану земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.05.2016 року, строк дії права оренди до 30.09.2025 року.

Згідно з актом приймання-передачі ОСОБА_4 25.05.2016 року передала відповідачу дану земельну ділянку.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і після її смерті зазначену земельну діялянку успадкувала її дочка ОСОБА_1 , позивачка у даній справі, що підтверджується свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, що видане 29.11.2017 року приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Хмельницької області Яковлєвою С.Л. та зареєстроване в реєстрі за № 2162.

Право власності позивачки на дану земельну ділянку зареєстровано 29.11.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивачка, після оформлення права власності на спірну земельну ділянку, в 2018 та 2019 році зверталася до відповідача із заявами, в яких просила не проводити обробіток належної їй земельної ділянки, оскільки має намір обробляти земельну ділянку самостійно, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не підписувала додаткової угоди від від 28.11.2015 року.

У відповідь на заяви позивачки, відповідач письмово повідомив її про відсутність підстав для розірвання договору оренди, строк дії якого не закінчився, вказуючи, що обробіток земельної ділянки він проводить на підставі договору оренди від 21.06.2008 року та додаткової угоди до нього від 28.11.2015 року.

Згідно з частинами 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. ст. 76-80 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка як на підставу своїх позовних вимог посилається на ту обставину, що орендодавець ОСОБА_4 не підписувала оспорюваної додаткової угоди від 28.11.2015 року до договору оренди від 21 червня 2008 року, тому дана угода не відповідає волевиявленню ОСОБА_4 .

Проте, підстави, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Відповідно до змісту ст. 110 ЦПК України, висновок експерта не має наперед встановленої сили для суду та переваги над іншими доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Так, відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 309/310/21-26 від 13 квітня 2021 року, проведеної експертом Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Довганем О.О., за результатами проведеного дослідження експертом встановлено, що в графі орендодавець додаткової угоди до договору оренди землі від 21.06.2008 року укладеної 28.11.2015 року між ОСОБА_4 та приватним підприємством Аграрна компанія 2004 (кадастровий номер земельної ділянки :02:022:0031) (в двох примірниках) підписи від імені ОСОБА_4 виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_4 ймовірно виконані не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Із дослідницької частини висновку вбачається, що у наданих на дослідження документах підписи ОСОБА_4 простої будови та виконані рухами середнього ступеня виробленості і мають буквенну транскрипцію. При порівняльному дослідженні підписів від її імені в оспорюваному договорі із зразками підписів експертом встановлені розбіжності загальних ознак почерку, а також окремих ознак почерку, однак кількість виявлених розбіжностей почеркових ознак підписів від імені ОСОБА_4 достатня лише для ймовірного висновку про те, що підписи від імені ОСОБА_4 виконані не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Зазначений висновок підтримав в судовому засіданні судовий експерт Довгань О.О.

Даним висновком судової почеркознавчої експертизи, який має характер припущення, достеменно не встановлено, що підпис в оспорюваній додатковій угоді до договору оренди землі виконані не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Суд враховує, що на підставі оцінки результатів проведеного експертного дослідження може бути сформульовано категоричний або ймовірний висновок, або ж висновок про неможливість вирішити запитання. Категоричні висновки це висновки експертів, в яких формуються форми ствердження або заперечення тотожності. Ймовірні ж висновки мають місце, коли при дослідженні об`єктів не зібрана інформація, яка необхідна для категоричної відповіді на поставлені питання, тому ймовірні висновки потребують особливої критичної уваги.

Отже, оскільки зазначений висновок експерта не містить категоричного твердження про те, що підпис на оспорюваній угоді вчинено не орендодавцем ОСОБА_4 , а тому, суд, з врахуванням положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України про те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, не може визнати такий висновок як належний та допустимий доказ в підтвердження цих обставин.

Вказаний висновок експерта позивачем спростовано не було, інших доказів в підтвердження своїх позовних вимог позивачем суду не надано, в тому числі позивачем не спростовані обставини щодо належності орендодавцеві ОСОБА_4 підпису на відомості за 2016 рік та отримання нею орендної плати за цей період у більшому розмірі, ніж передбачено в договорі оренди від 21.06.2008 року, тобто, що оспорюваний договір виконувався обома сторонами.

При цьому, суд приймає до уваги те, що орендодавець ОСОБА_4 за життя не оспорювала укладення додаткової угоди та справжність свого підпису на даній угоді, вона як орендодавець користувалась орендною платою у в збільшеному розмірі, про що свідчить надана відповідачем відомість про отримання орендної плати за 2016 рік.

Як вбачається з договору оренди землі від 21 червня 2008 року, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: - взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому випадку не допускається. (пункти 38, 39 договору).

Згідно з пунктом 40 цього договору перехід права влсності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Частиною 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Твердження позивачки про намір самостійно обробляти успадковану земельну ділянку, не є підставою, визначеною законом або договором, для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою та зобов`язання орендаря повернути вказану земельну ділянку.

Відповідач надав суду письмові докази щодо сплати позивачці орендної плати за оренду зазначеної земельної ділянки, зокрема за 2021 рік у сумі 10952 грн. 23 коп. та за 2022 рік у сумі 12777 грн. 61 коп., і дані обставини щодо отримання орендної плати визнані позивачкою в судовому засіданні.

З огляду на обставини справи та досліджені докази, суд дійшов висновку, що позивачкою не доведено достатніми та належними доказами обставини на підтвердження того, що на укладення оспорюваної угоди було відсутнє волевиявлення ОСОБА_4 , та, відповідно, безпідставне користування відповідачем земельною ділянкою.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачка не довела належними та допустимим доказами наявність підстав, на які вона посилалася, звертаючись до суду з позовними вимогами, а тому позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку задоволенню не підлягають з підстав їх недоведеності.

Оскільки позовна вимога про скасування державної реєстрації додаткової угоди є похідною від вимоги про усунення перешкод у користуванні та повернення земельної ділянки позивачу, дана вимога також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 49, 77, 78, 80 - 81, 110, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до приватного підприємства Аграрна компанія 2004 про усунунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання повернути земельну ділянку та скасування державної реєстрації додаткової угоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи: позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; відповідач Приватне підприємство Аграрна компанія 2004, , адреса: 31222, вул. Шкільна, 34а, с. Попівці Хмельницький район Хмельницька область, треті особи: Волочиська міська рада, м. Волочиськ, вул. Незалежності, 88, ; Хмельницька районна державна адміністрація, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 122/2, .

Повне рішення складено 29 травня 2023 року.

Суддя: