Справа № 575/626/21
Провадження № 2/575/2/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 р. смт. Велика Писарівка

Великописарівський районний суд Сумської області

в складі: судді В`юник Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Лаптєвої Л.А.

прокурора Скоромного О.М.

представника позивача

Сумської обласної державної адміністрації Мельник В.М.

представника відповідача

ГУ Держгеокадастру у Сумській області

(в режимі відеоконференції)Мазурова А.В.

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника третьої особи

Гетьманського національного природного парку

(в режимі відеоконференції)Кучмій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Велика Писарівка цивільну справу за позовом Сумської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Сумської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Гетьманський національний природний парк, приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук Валентина Миколаївна, про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору, скасування рішення про державну реєстрацію прав та повернення земельної ділянки,

у с т а н о в и в:

Сумська обласна прокуратура звернулась до суду з даним позовом в якому просить усунути перешкоди власнику Сумській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером :05:009:0024 шляхом визнання незаконним та скасування наказу Головного управління держгеокадастру у Сумській області від 05.10.2018 №18-7798/16-18 СГ про надання ОСОБА_5 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, розташованої на території Кириківської ОТГ Великописарівського району Сумської області, визнання недійсним договору куплі-продажу земельної ділянки від 14 листопада 2018 року № 1710, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , скасування рішення приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М., про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер: 44035920 від 14 листопада 2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212, про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :05:009:0024 та повернути земельну ділянку на користь держави в особі Сумської обласної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_4 , судові витрати стягнути з відповідачів на користь Сумської обласної прокуратури, свої вимоги мотивує обставинами, викладеними в позовній заяві, а саме, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:009:0024, яка була передана у власність ОСОБА_3 , а в послідуючому відчуджена шляхом укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_6 знаходиться в межах Гетьманського НПП, тобто належить до земель природного-заповідного фонду на яких заборонена будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може вплинути на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджати їх використанню за цільовим призначення. Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності, але не можуть передаватись у приватну власність.

В позовні заяві зазначено, що прокурором при зверненні до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі позивачів: Сумської обласної державної адміністрації, були враховані звернення позивачів про вжиття заходів представницького характеру в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

В ході судового розгляду прокурор Скоромний О.М. позовні вимоги підтримав та обґрунтував обставинами викладеними в позовній заяві. Вважає, що позовні вимоги доведено належними та допустими доказами наданими суду. При цьому посилається на лист північно регіональної філії ДП «Українське державне аерогедезичне підприємство» відповідно, якого земельна ділянка надана у приватну власність ОСОБА_3 віднесена до території Гетьманського НПП.

Представники Сумської обласної державної адміністрації Мельник В.М., ОСОБА_7 позовні вимоги прокурора підтримали, просять їх задовольнити. З обставинами викладеними в позовній заяві погодились.Справу просять слухати без їх участі.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру Мазуров А.В. позовні вимоги не визнає. Позов прокурора вважає не обґрунтованим. При передачі земельної ділянки ОСОБА_3 у власність Головне управління Держгеокадастру діяло у межах та відповідно до земельного законодавства. Дана земельна ділянка відносилась до земель державної форми власності, сіножаті, до особливо цінних грунтів не відносилась. Проек землеустрою погоджено в установленому законом порядку. Межі території Гетьманського національного природного парку до цього часу не встановлено, Правоустановлючі документи відсутні.

У відзиві на позовну заяву та письмових поясненях зазначає, Держгеокадастром при передачі земельної ділянки у власніть ОСОБА_3 були дотримані норми земельного законодавства. При цьому було враховано інформаційну довідку відділу у Великописарівському районі Головного управління в якій зазначено, що земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначенння, земель запасу (сіножаті). В повідомлені зазначено, що відомості про належність земельної діляки до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення - відсутні.

Кириківська селищна рада Великописарівського району надала погодження на розробку проекту землеустрою. Дані документи стали підставою для розгляду заяви ОСОБА_3 , як учасника бойових дій та видачі наказу, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, та затвердження проекту землеустрою.

Крім того зазначають, що після прийняття Указу Президента «Про створення Гетьманського НПП» дії щодо оформлення права постійного користування земельними ділянками не вчинялись. Положенння Про Гетьманський НПП затверджено 31.08.2020 року. Тобто на час передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_3 були відсутні підстави для відмови передбачені ст.186-1 ЗК України. Посилаючись на практику Верховного Суду зазначає, що законодавством встановлено вичерпні підстави для відмови в наданні дозволу чи у затвердженні проектів землеустрою та надання земельної ділянки у власність, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 ЗК України. Вважає, що позовні вимоги прокурора не підлягають задоволенню (т.1 а.с.210-215).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

У відзиві на позовну заяву зазначає, що він звернувся з заявою до Головного управлінння Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Кириківської селищної ради Великописарівського району. Його заява була розглянута та задоволена. На час звернення був Указ Президента України від 27 квітня 2009 року «Про створення Гетьманського національного природного парку», в якому було зазначено площу парку, в тому числі частину площі, яка надається у постійне користуванння. При цьому право постійного користування на час звернення його з заявою не було оформлено. Положення про Гетьманський НПП затверджено у 2020 році. Посилаючись на Закон України «Про природно-заповідний фонд України» зазначає, що у разі зміни форми власності на землю, на якій знаходиться заказник, заповідні урочища, землевласники зобов`язані забезпечити режим їх охорони і збереження з відповідною перереєстрацією охоронного зобов`язанння. Тому вважає, земельна ділянка передана йому у власність правомірно (т.1 а.с.191-194).

Представник ОСОБА_4 адвокат Ключник С.В. в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги не визнають.

Представник третьої особи Гетьманського національного природного парку адвокат Кучмій Д. В. з позовними вимоги прокурора погодився та зауважив, що відповідно до інформації північно регіональної філії ДП «Українське державне аерогедезичне підприємство» земельна ділянка, яка передана в приватну власність знаходиться на території НПП «Гетьманський». Розташування меж НПП «Гетьманський» визначені «Проектом організації території Гетьманського національного природного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів», який затверджено наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 21 грудня 2013 року №562. Межі земельних ділянок були погоджені з головами сільських та селищних рад та начальником відлілу Держземагенства у Великописарівському районі Сумської області, Державного агентства земельних ресурсів України, Головного управління Держземагенства у Сумській області у 2013 році, встановлені обмеження. Даний висновок діє безстроково. Станом на сьогодні статус земель НПП «Гетьманський» не змінювався. На даний час розробляється проект землеустрою. Вважає, що рішення селищної ради про передачу земельної ділянки у приватну власність не відповідає вимогам законодавства. При цьому зауважив, що погоджуючи надання дозволу на розроблення проекту землеустрою Кириківською селищною радою надано не достовірну інформацію, недостовірна інформація надана Великописарівським відділом Держгеокадастру, оскільки з ними було погоджено передачу земель у постійне користування Гетьманському НПП. Крім того зауважив, що до матеріалів справи додано останню редакцію Положенння про Гетьманський НПП (т.1 а.с.169-174).

Приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М. в судове засідання не з`явилась, але належним чином була повідомлена про дату, час, місце розгляду справи.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Положення про Гетьманський національний природний парк (затверджено Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України 31 серпня 2020 року № 80) парк є територією природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також є бюджетною, природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною уставновою і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання (п. 1.1,1.2). Право парку на постійне користування земельними ділянками оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (п.1.7). Межі земельних ділянок, що перебувають у користування Парку встановлюються в натурі (на місцевості) та закріплюються межовими знаками в порядку, визначеному законодавством. Відомості про межі, цільове призначенн, оцінку, угіддя земельних ділянок, що перебувають у користуванні Парку та про обмеження в їх використанні вноситься до Державного земельного кадастру у встановленому законодавством порядку та обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій (п.1.8).

На території парку виділяються зони: заповідна, регульованої рекреації, стаціонарної рекреації, господарська (п.4.3). В межах господарської зони забороняються рубки головного користування і проводиться господарська діяльність, спрямована на використання покладених на Парк завдань, знаходяться населені пункти, об`єкти комунального призначення Парку, а також землі інших землевласників і землекористувачів, що включені до складу Парку, на яких господарська діяльність здійснюється з додержанням вимог та обмежень, встановлених для зон антропогенних ландшафтів біосферних заповідників (п.4.3.4).

Підприємства, організації та установи, розташовані на території Парку та в суміжній зоні, проводять господарську діяльність з додержанням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища і несуть відповідальність за порушення режиму території Парку (п. 5.6.) (т.1 а.с. 39-53).

Відповідно до наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 31 грудня 2013 року № 562 затверджено Проект організації території Гетьманського національного природного парку . охорони, відтворення та рекреаційного використанння його природних комплексів і об`єктів (т.1 а.с.54).

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 03 грудня 2015 року № 465 внесено зміни до Проекту організації території Гетьманського національного природного парку охорони, відтворення та рекреаційного використанння його природних комплексів і об`єктів (т.1 а.с.55-57).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна слідує, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:009:0024 для ведення особистого селянського господарства відповідно договору купівлі-продажу від 14.11.2018 належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на цю земельну ділянку право власності було зареєстровано за ОСОБА_3 (т.1 а.с.58-60).

Згідно інформації північно регіональної філії ДП «Українське державне аерогедезичне підприємство» земельна ділянка з кадастровим №:05:009:0024 знаходиться на землях природо-заповідного фонду, а саме на території Гетьманського національному природному парку Оскільки проект землеустрою щодо відведенння земельних ділянок у постійне користування Гетьманського НПП не затверджено у встановленому порядку, тому жемі земельної ділянки нанесено на копію проекту щодо організацції і встановлення меж і розташовані в межах національного природного парку «Тростянецько-Ворсклянський». До інформації додано карту з нанесенням меж земельної ділянки з кадастрови номером :05:009:0024 (т.1 а.с.61-62).

Відповідно до інформації Департаменту захисту довкілля та енергетики від 30 грудня 2020 року земельна ділянка з кадастровим номером :05:009:0024 входить до території Кириківської ОТ Г(Рябинівський старостинський округ) Великописарівського району та включена до меж Гетьманського НПП з вилученням у землекористувачів та відноситься до зони регульованої рекреації згідно «Проекту організації території Гетьманського національного природного парку охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів» затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 31.12.2013 року № 562 (т.1 а.с.63).

Секретаріат Кабінету Міністрів України в листі від 18.02.2021 року підтвердив, що цільове призначення земельної ділянки що розташована на території Гетьманського НПП не змінювалось (т.1 а.с.65).

З висновку відділу містобудування архітектури та житлово комунального господарства Великописарівської районної адміністрації, погоджено місця розташування земельних ділянок для створення національного природного парку «Тростянецько-Ворсклянський» на саме: Великописарівської та Кириківських селищних рад, Дмитрівської, Попівської, Вільненської, Ямненської, Добрянської, Солдатської, Рябинівської, Катанської, Іванівської рад, загальною площею 6228,6 га (т.1 а.с.177).

Рішенням Сумської обласної ради п`ятого скликання одинадцятої сесії від 04 квітня 2007 року погоджено створення національного природного парку «Тростянецько-Ворсклянський» із земель державної власності на загальній площі 23360,1 га, в тому числі в межах Великописарівського району 6228,6 га (т.1 а.с.175).

Відповідно до Указу Президента України від 774/2008 «Про невідкладні заходи щодо розширення мережі національних природних парків» створено Гетьманський національний природний парк робоча назва Тростянецько-Ворсклянський національний природний парк) Сумська область (т.1 а.с.178).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 березня 2013 року №183-р надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок Гетьманському національному природному парку загальною площею 1952,6 га (т.1 а.с.176, 179, 180).

Розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації від 28 листопада 2011 року № 776 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користуваннн за межами населених пунктів на території Великописарівського, Охтирського та Тростянецького районів Сумської області, за рахунок земель державної форми власності розташованих за межами населених пунктів щодо Великописаірвського району: Великописарівської та Кириківської селищних рад, Вільненської, Дмитрівської, Добрянської, Катанської, Попівської, Рябинівської, Солдатської, Ямненської сільських рад Великописарівського району з подальшим наданням їх у постійне користування для забезпечення функціонування природно-заповідного фонду Гетьманського національного природного парку (т.1 а.с.181).

Відповідно до висновку відділу Держземагенства у Великописарівському районі Державного агентства земельних ресурсів України Головного управління Держземагенства у Сумській області від 10 вересня 2013 року, погоджено Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування за межами населених пунктів Гетьманському національному природному парку для забезпечення функціонування природно-заповідного фонду Гетьманського національного природного парку на території Великописарівської, Кириківської селищних рад, Вільненської Дмитрівської, Добрянської, Попівської, Ямненської, Добрянської, Солдатської, Рябинівської, Катанської рад Великописарівського району Сумської області та встановлено обмеження щодо використання земельних ділянок визначені пунктами б, в, г, д ст.111 ЗК України, ст.7 Закону України «Про природно заповідний фонд України» ст.87,89 Водного кодексу України (т.1 а.с.182).

З рішення Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області від 19 травня 2005 року про створення національного природного парку «Тростянецько-Ворськлянський» погоджено пропозицію Державного управління екології та природних ресурсів області щодо включення до складу національно природного парку земель природно-заповідного, лісового і водного фонду та земель запасу на площі 946,9 га в тому числі: з вилученням 213,3 га, без вилучення 233,6 га (т.1 а.с.183).

З заяви ОСОБА_3 слідує, що 06.06.2018 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про відведення йому земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га. З земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Кириківської селищної ради Великописаірвського району Сумської області до заяви додано копію посвідчення учасника бойових дій та викопіювання з карти (т.1 а.с.218-220).

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06 липня 2018 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності розташованої за межами населених пунктів на території Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області орієнтовним розміром земельної ділянки 2,00 га із цільовим призначенням для аеденння особистого селянського господарства (т.1 а.с.226).

З інформаційної довідки відділу у Великописарівського районі Сумської області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою слідує, що земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення (сіножаті), державної форми власності, не використовується. Згідно переліку особливо цінних груп грунтів, затвердженого Держкомземом України від 06 жовтня 2003 року № 245, не відносяться, також не відносяться до категорії тих земель, які не можуть передаватися у приватну власність. До інформаційної довідки додано викопіюванння з кадастрової карти (т.1 а.с.221-222, 224-225).

З висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 14 вересня 2018 року №7848/82-18 слідує, що 11 вересня 2018 року проект землеустрою подано на погодження. З характеристик земельної ділянки слідує, що вона розташована на території Кириківської селищної ради Великописарівсьокго району Сумської області (за межами населених пунктів), площею 2 га, сільськогосподарського призначення, державної форми власності, до особливо цінних земель не належать, обмеження на земельну ділянку відсутні, необхідність проведення державної експертизи земельної документації не потребує. Проект погоджено-експертом державної експертизи ОСОБА_8 (т.1 а.с.150).

Наказом Головного управління Дергеокадастру у Сумській області від 05 жовтня 2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянку у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства та надано земельну ділянку з кадастром номером :05:009:0024 площею 2 га у власніть (т.1 а.с.228).

З договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 листопада 2018 року слідує, що ОСОБА_3 , діючи через свого представника ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_4 купила земельну ділянку, площею 2,000 га на території Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області для ведення особистого селянського господарства сільськогосподарського призначення кадастровий номер :05:009:0024 (т.2 а.с.33).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстраціцю права власності земельна ділянка з кадастровим номером :05:009:0024 зареєстрована на ОСОБА_4 (т.2 а.с.34-35).

Відповідно до частини першої ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, правта інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Ст. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Статтею 20 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі зокрема, розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель; встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою; надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок;) встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути); організації нових і впорядкування існуючих об`єктів землеустрою.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про природно- заповідний фонд України» (далі - Закон) землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Статтею 54 Закону встановлено, що зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до статей 51-53 цього Закону за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставі відповідного експертного висновку.

Оскільки до сьогодні не встановлені межі НПП «Гетьманський » в натурі, керуватися необхідно частиною четвертою статті 7 Закону, згідно з якою межі Парку визначаються відповідно до проекту створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до статті 21 Закону на території національних природних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей встановлюється диференційований режим щодо їх охорони, відтворення та використання згідно з функціональним зонуванням.

На території зони регульованої рекреації, стаціонарної рекреації та господарської зони забороняється будь-яка діяльність, яка призводить або може призвести до погіршення стану навколишнього природного середовища та зниження рекреаційної цінності території національного природного парку.

Зонування території національного природного парку, рекреаційна та інша діяльність на його території провадяться відповідно Положення про національний природний парк та Проекту організації території національного природного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

З висновку експерта № 283 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи за заявою ОСОБА_4 встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:009:0024, відповідно до даних «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, перетинається з межами території Гетьманського національного природного парку відповідно до «Схеми топографо-геодезичних робіт виконаних ДП «Сумигеодезкартографія» по об`єкту «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування Гетьманському національному природному парку за межами населених пунктів Охтирського, Великописарівського та Тростянецького районів Сумської області для здійснення природоохоронної діяльності встановлення в натурі їх меж із закріпленням їх відповідними знаками для Гетьманського природного парку». При цьому встановити розмір та площу перетину не видається можливе у зв`язку з невідповідністю точності визначення площ перетину графічним методом точності аналітичних методів співтавлення (середньоквадратичній похибці визначення координат поворотних точок меж земельних ділянок відносно найближчих пунків державної геодезичної мережі) (т.4 а.с.19-32).

Прокурором до позовної заяви додано інформацію Північно регіональної філії ДП «УкрДАГП» з якої слідує, що земельна ділянка з кадастровим №:05:009:0024 знаходиться на землях природо-заповідного фонду, а саме території Гетьманського національного природного парку. Оскільки проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування Гетьманського НПП не затверджено у встановленому порядку, тому межі земельної ділянки нанесено на копію Проекту щодо організації і встановлення меж і розташовані в межах національного природного парку «Тростянецько-Ворсклянський». До інформації додано карту з нанесенням меж земельної ділянки з кадастрови номером :05:009:0024 (т.1 а.с.61-62).

Дану інформацію суд приймає, як належний та допустимий доказ, який можна покласти в основу рішення суду. Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 липня 2022 року по справі №575/462/21.

Крім того слід зазначити, що вище зазначена інформація не спростована висновком експертизи, а лише підтвердила, що межі земельної ділянки переданої у власніть ОСОБА_3 перетинаються з межами Гетьманського НПП.

Отже, оскільки спірна земельна ділянка розміщена на території об`єкта природно-заповідного фонду України, для надання її у приватну власність необхідно було отримати від Управління, як структурного підрозділу Сумської обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища, погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з пунктом «в» частини четвертої статті 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об?єктами природно-заповідного фонду та історико-культурними об?єктами, що мають національне та загальнодержавне значення.

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 80 від 31 серпня 2020 року затверджено діюче на даний час Положення про Гетьманський національний природний парк.

Розділом 2 Положення передбачено, що Парк створений з метою збереження, відтворення і раціонального використання типових та унікальних природних комплексів Лівобержного лісостепу, що мають важливе природоохоронне, наукове, естетичне, рекреаційне та оздоровче значення.

Пунктами 1.1., 1.2., 1.7. Положення передбачено, що Парк, є об`єктом природно-заповідного фонду загальнодержавного значення. Парк є бютжетною, природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 46-1 ЗК України землі територій та об`єктів природно-заповідного фонду використовуються з урахуванням обмежень у їх використанні, визначених відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та положеннями про ці території, об`єкти.

Особливий режим охорони, відтворення і використання земель територій та об`єктів природно-заповідного фонду поширюється на всі розташовані в межах таких територій та об`єктів землі та земельні ділянки незалежно від форми власності та цільового призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (далі - Закон) до природно-заповідного фонду України належать природні території та об`єкти, зокрема, національні природні парки.

Таким чином, спірну земельну ділянку передано у приватну власність з недотриманням вимог Земельного Кодексу України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» Відповідно до них землі під об`єктами природно-заповідного фонду не можуть передаватися у приватну власність, а території та об`єкти природно-заповідного фонду можуть використовуватись лише у природоохоронних, науково-дослідних, оздоровчих та інших рекреаційних, освітньо-виховних цілях та для моніторингу навколишнього природного середовища, землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, належать до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 7 Закону «Про природно - заповідний фонд України» (далі - Закону) землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та об`єктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки.

Статтею 186-1 Земельного кодексу України (у редакціях до змін внесених на підставі Закону № 1423-ІХ від 28.04.2021) визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки: природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища; водного фонду підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Отже, процедура погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, визначена статтею 186-1 ЗК України, була порушена, передача земельної ділянки, що належить до земель Парку, у власність ОСОБА_3 є неправомірною.

Щодо питання правомірності втручання в право особи мирно володіти майном суд зазначає наступне.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно в якому визначено критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

У цьому спорі, з огляду на характер правовідносин, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача ОСОБА_3 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Як зазначалось, Конституція України (ст.ст. 13, 14) визначає, що земля, водні та інші ресурси є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами ст.ст. 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема: поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

З огляду на вказане, земля, інші природні ресурси є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі державної власності. В цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст. 14, 19 Конституції України).

У спорах стосовно земель природно-заповідного фонду, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (ч. 3 ст. 13, ч. 7 ст. 41, ст. 50 Конституції України).

Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (ст.ст. 18, 19, п. «а» ч. 1 ст. 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (ст. 14 Конституції України).

Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, без належного дозволу уповноваженого на те органу може зумовлювати конфлікт між гарантованим ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.

У силу об`єктивних, видимих природних властивостей спірної земельної ділянки, представник відповідача Головного управління Держгеокадастру, проявивши розумну обачність, міг та повинен був знати про те, що спірна ділянка належать до земель природно-заповідного фонду (такі висновки висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 372/2180/15-ц, від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц і від 30.05.2018 у справі № 469/1393/16-ц).

З огляду на викладене вище, у спірних правовідносинах загальний інтерес у контролі за використанням земель природно-заповідного фонду за цільовим призначенням для гарантування безпечності довкілля та непогіршення екологічної ситуації переважає приватний інтерес ОСОБА_3 у збереженні земельної ділянки у його власності.

Аналогічний висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц.

Ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно зі ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Водночас, ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Земельну ділянку ОСОБА_3 продав за договором-купівлі продажу ОСОБА_4 .

Суд вважає, що набувачи земельну ділянку у власність ОСОБА_4 не мала перешкод у доступі до законодавства й у силу зовнішніх природних ознак спірної земельної діляни, проявивши розумну обачність, могла і повинна була знати про те, що ділянка перебуває неподалік річки Ворскли, а по руслу річки та її прибережній смузі створено НПП «Гетьманський» і набуття їх у власність заборонено, окрім випадків, прямо передбачених у Земельному та Водному кодексах України

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц

Верховний Суд вказав на те, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Враховуючи встановлені обставини, спірна земельна ділянка вибула з володіння держави в особі Сумської обласної державної адміністрації поза її волею, має бути витребувана в останнього набувача ОСОБА_4

ОСОБА_4 , як добросовісний набувач має право на відшкодування ОСОБА_3 понесених нею витрат.

При вирішенні даного спору слід застосувати наслідки його недійсності, а саме скасування права приватної власності на незаконно набуту земельну ділянку.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п. а п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п. а п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Заволодіння громадянами та юридичними особами землями, стосовно яких діє чітка заборона на вилучення, зміну цільового призначення та надання у користування всупереч вимогам Земельного кодексу України, є неможливим.

Право власності держави або територіальної громади на обмежені в обороті об`єкти установлене законом, тому не потребує доказування правового титулу.

У разі протиправної передачі цих об`єктів у приватну власність відповідне порушення, ураховуючи їх правовий титул, необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Статтею 391 ЦК України установлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14 та від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 вказані можливі способи усунення таких порушень, яких може вимагати законний власник, а саме шляхом оспорення відповідних рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договорів або інші правочинів, а також вимагаючи повернути земельну ділянку.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17 суд виклав висновок про те, що способом захисту у негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій).

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу, зокрема належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведені та обгрунтовані, тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у виді судового збору за подання позовної заяви у розмірі 6 810 гривень судових витрат, у рівних частинах, а саме по 2270 гривень з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 16, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задовольнити позовні вимоги Сумської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Сумської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Гетьманський національний природний парк, приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук Валентина, про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору, скасування рішення про державну реєстрацію прав та повернення земельної ділянки.

Усунути перешкоди власнику Сумській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером :05:009:0024 площею 2 га, яка розташована на території Кириківської ОТГ Великописарівського району Сумської області шляхом визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумської області від 05.10.2018 №18-7798/16-18-СГ про надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Усунути перешкоди власнику Сумській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером :05:009:0024 площею 2 га, яка розташована на території Кириківської ОТГ Великописарівського району Сумської області, шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2018 №1710, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Усунути перешкоди власнику Сумській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером :05:009:0024 площею 2 га, яка розташована на території Кириківської ОТГ Великописарівського району Сумської області, шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М. про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер: 44035920 від 14.11.2018, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 212, про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_4 .

Усунути перешкоди власнику Сумській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером :05:009:0024 площею 2 га, яка розташована на території Кириківської ОТГ Великописарівського району Сумської області, шляхом її витребування з незаконного користування ОСОБА_4 та повернення на користь держави в особі Сумської обласної державної адміністрації.

Стягнути із Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (адреса: м.Суми, вул.Герасима Кондратьєва, 25, 40000, ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Сумської обласної прокуратури (м.Суми, вул.Герасима Кондратьєва, буд.33 , МФО 820172, UA0002983, банк платника Держказначейська служба України м.Київ) 6 810 гривень судових витрат, у рівних частинах, а саме по 2270 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 22 грудня 2023 року.

Суддя Н.Г. В`юник