КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 756/2500/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9571/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Шкоріної О.І., Ящук Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню особу, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 березня 2023 року,

встановив:

у лютому 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, посилаючись на те, що син досяг повноліття, однак продовжує навчання, а тому потребує матеріальної допомоги.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 31 березня 2023 року позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів починаючи з 24 червня 2023 року до припинення навчання, однак не пізніше досягнення 23 років.

Не погоджуючись з рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити та стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, а також в частині дати, з якої підлягають стягненню аліменти, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з вимогами про стягнення аліментів позивач посилалась на те, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 10 лютого 2006 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 син досяг повноліття, однак у зв`язку з продовженням навчання на денній формі в Національному авіаційному університеті потребує матеріальної допомоги.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 31 березня 2023 року позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів починаючи з 24 червня 2023 року до припинення навчання, однак не пізніше досягнення 23 років.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати сина у зв`язку з продовженням ним навчання, та визначив розмір аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 180, 181, 199, 200 СК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилалась на те, що судом першої інстанції було невірно взято до уваги матеріальний та сімейний стан відповідача, як платника аліментів. Зазначала, що після народження ще однієї дитини відповідача він не звертався з вимогами про зменшення розміру аліментів, що свідчить про його спроможність сплачувати аліменти на повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від його доходів. Однак, такі доводи апеляційної скарги є неспроможними та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Матеріали справи свідчать про те, що на утриманні ОСОБА_2 перебуває малолітня дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При зверненні до суду з позовом позивач надала інформаційну довідку з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів станом на 23 лютого 2023 року. З вказаної довідки вбачається, що за 2022 рік позивачем було отримано аліменти в розмірі 98 314 грн. 41 коп., що в середньому становить 8 192 грн. на місяць. При цьому з наданої довідки не вбачається, що позивач за 2022 рік отримувала інші доходи, окрім сплачуваних відповідачем аліментів.

Також суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду з позовом позивачем не було надано будь-яких доказів на підтвердження витрат, які здійснюються нею у зв`язку з навчанням повнолітнього сина, як і доказів на підтвердження вартості самого навчання, тощо. Твердження позивача про те, що розмір аліментів має бути визначено саме в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача не обґрунтовані відповідними доводами та не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 2684 грн.

Зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги неможливо встановити у зв`язку з чим позивач, зазначаючи про те, що повнолітній син перебуває на її утриманні, вважає за доцільне продовження стягнення з відповідача аліментів в розмірі, який значно перевищує прожитковий мінімум для повнолітньої особи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи та дійшов вірного про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів.

Разом з тим, суд першої інстанції припустився помилки в даті, з якої підлягаю стягненню аліменти - 23 червня 2023 року.

Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач звернулась до суду з позовом 24 лютого 2023 року, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 31 березня 2023 року змінити та визначити дату, з якої підлягають стягненню аліменти - 24 лютого 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді