Справа № 161/4271/23
Провадження № 2/161/1863/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 червня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину

В С Т А Н О В И В:

17.03.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 28.12.2012 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2016 року було розірвано. За час шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина син ОСОБА_3 , на утримання якого з відповідача стягуються аліменти в розмірі 2000 грн. на місяць. Однак, крім коштів на утримання малолітньої дитини, вона також несе додаткові витрати пов`язані з її лікуванням. Вказує, що їх спільному із ОСОБА_2 сину діагностовано непереносимість глютену без целіакії, килевидну деформацію грудної клітини та плоскостопість. Дані захворювання потребують особливе харчування, проходження курсів лікувальної фізкультури, плавання, а також придбання ортопедичних засобів. У зв`язку з цим, нею були понесені витрати в розмірі 9390 грн. Крім того, з метою оздоровлення сина нею було понесено витрати на відпочинок дитини на гірськолижному курорті «Буковель» в період часу з 02.03.2023 року по 07.03.2023 року, які складаються із витрат на проживання 21181 грн. та на прокат гірськолижного спорядження 9980 грн. Таким чином, додаткові витрати на дитину склали 40551 грн. Враховуючи, що обидва батьки повинні брати участь у додаткових витратах на дитину, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 20275,50 грн. додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить її особиста розписка, яка міститься у матеріалах справи (а.с. 58), заяви, клопотання про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходили.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони у справі позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 28.12.2012 року зареєстрували шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2016 року в цивільній справі № 161/2632/16-ц було розірвано (а.с. 5-7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася спільна дитина син ОСОБА_4 (а.с. 4).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.05.2020 року в цивільній справі № 161/76/20 було вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн., починаючи з 02.01.2020 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-7).

Судом також встановлено, що з моменту розірвання шлюбу та на даний час малолітній ОСОБА_5 проживає разом зі своєю матір`ю позивачкою ОСОБА_1 , а батько дитини ОСОБА_2 проживає окремо від них.

У своєму позові позивачка ставить питання про стягнення з відповідача на свою користь додаткових витрат на утримання дитини, які пов`язані з його лікуванням, оздоровленням та розвитком.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У своїй постанові від 13.09.2017 року Верховний Суд при розгляді справи №6-1489цс17 прийшов до правового висновку, що при вирішенні питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен з батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси і обставини, що мають істотне значення. У випадках, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Із системного аналізу вищевказаних положень законодавства у своєму взаємозв`язку слідує, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дані положення стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначається ст. 185 СК України. До таких особливих обставин законодавство відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку із розвитком у неї певних здібностей, або ж через хворобу, яка потребує постійного систематичного лікування, а відтак й залучення додаткових коштів.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується із приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із інформаційної довідки КП «Луцька міська дитяча поліклініка» № 01-07/84 від 16.02.2023 року, малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2019 року по 24.01.2023 року діагностовано непереносимість глютену без целіакії, килевидну деформацію грудної клітини та плоскостопість (а.с. 10).

Суд вважає доведеним, що у зв`язку із наявними захворюваннями ОСОБА_5 потребує особливого харчування, проходження курсів лікувальної фізкультури, плавання, а також придбання ортопедичних засобів.

Так, на підтвердження заявлених позовних вимог, стороною позивачки було надано різного роду платіжні документи, які стосується здобуття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 освітніх (навчальних) послуг, відвідування дитиною гуртків із фізичного розвитку та виховання (а.с. 23-33).

Дані докази у своїй сукупності підтверджують здійснення позивакою додаткових витрат на розвиток дитини (плавання, футбол, вивчення іноземної мови) на загальну суму 9390 грн.

Крім того, як встановлено судом та підтверджується наданими позивачкою доказами, ОСОБА_1 було понесено витрати на відпочинок та оздоровлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке мало місце в період з 02.03.2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Поляниця м. Яремче Івано-Франківської обл. на курорті «Буковель» (а.с. 11-22).

Вказані витрати пов`язані із проживанням в готелі « ОСОБА_6 » в період часу з 02.03.2023 року по 07.03.2023 року в розмірі 21181 грн., а також витрати на прокат гірськолижного спорядження на суму 9980 грн.

За наведених обставин, суд вважає доведеними понесені позивачем ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину на загальну суму 40551 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що із відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки підлягають стягненню додаткові витрати на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_1 , одноразово в сумі 20275,50 грн., тобто 1/2 частина від підтверджених додаткових витрат, понесених позивачем.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 03.01.2023 року між адвокатом Пащуком В.С. та Черниш Ю.Ю. було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги, на виконання умов якого позивачкою було сплачено своєму представнику 2000 грн. (а.с. 34-37).

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є належним чином обґрунтованими та такими, які відповідають принципам розумності та справедливості.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд також виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 2000 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі ст. 185 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 одноразово в сумі 20275 (двадцять тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 2 7 червня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська