КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 754/8630/22-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8058/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Сенюта В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

суддів - Шкоріної О.І., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 березня 2023 року,

встановив:

у вересні 2022 позивач в особі представника - Коневалика А.В. звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування в розмірі 72 000 грн., посилаючись на те, що 22.08.2021 відбулась ДТП, в результаті якої загинула її дочка. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Українська страхова група», однак відповідач виплату не здійснив. Також просила розподілити судові витрати по справі та стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 березня 2023 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник позивача - Коневалик А.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, визнання встановленими обставин, які є недоведеними в ході розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - Пешков О.О. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала, що 22.08.2021 на перехресті автодороги Київ-Ковель-Яготин та Черняхів-Малин-Термахівка сталась ДТП за участю автомобілів «AUDI A4 ALLROAD», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у напрямку м. Ковель, та марки «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який виїхав на перехресті зліва на право відносно руху автомобіля «AUDI A4 ALLROAD». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 та його малолітня дочка пасажирка ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинули на місці пригоди. Постановою від 09.02.2022, кримінальне провадження № 00000381 від 22.08.2021 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з його смертю. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «Українська страхова група» згідно полісу № 202759382, 25.10.2021 представник ОСОБА_1 , яка є матір`ю загиблої ОСОБА_6 , - ОСОБА_7 звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. З повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про відшкодування моральної шкоди в розмірі 72 000 грн. Однак виплату відшкодування здійснено не було, в зв`язку з чим позивач просила стягнути зі страховика відшкодування, пов`язане з заподіяною моральною шкодою в розмірі 72 000 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 є передчасними, оскільки відповідачем на момент подачі позову до суду не було прийнято рішення щодо заяви про виплату страхового відшкодування за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального права та не відповідає встановленим по справі обставинам.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до положень пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV.

Відповідно до положень статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на наведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною першою статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктами 9.1, 9.3 статті 9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 000 грн. на одного потерпілого.

Відповідно до статті 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ «СК «УСГ» на умовах полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Незважаючи на те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 було закрито в зв`язку зі смертю, а ДТП сталась не з вини ОСОБА_3 , відповідно до положень ст. 1188 ЦК України на ОСОБА_3 також має бути покладена цивільно-правова відповідальність за моральну шкоду, спричинену ОСОБА_1 в зв`язку зі смертю її дочки, яка загинула в результаті ДТП. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування має бути стягнуто зі страховика.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача - Пешков О.О. вказував, що представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_7 було повідомлено про зупинення розгляду заяви про виплату страхового відшкодування до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили відповідно до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також у відзиві було вказано, що представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 було повідомлено про обов`язок позивача як суб`єкта первинного фінансового моніторингу здійснювати належну перевірку своїх клієнтів відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Відповідно до положень ч. 6 ст. 11 вказаного Закону страховик має право витребувати, а клієнт зобов`язаний надати інформацію (офіційні документи), необхідну для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії. Страховик направив на адресу позивача лист від 11.11.2021, до якого було долучено бланк опитувальника та анкети, які необхідно заповнити та засвідчити підписом. При цьому страховик посилався на положення ч. 1 ст. 15 вказаного Закону та п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що ненадання документів може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування та вважав, що на законних підставах призупинив розгляд заяви ОСОБА_1 .

Одночасно страховик вказав, що станом на 01.12.2021, коли було отримано відповідь з Головного управління Національної поліції в Житомирській області, не мав юридичних підстав для поновлення розгляду страхової справи та прийняття рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 , оскільки йому не було відомо про факт рішення у кримінальному провадженні №00000381 щодо ДТП, яка сталась 22.08.2021. До позовної заяви від 22.09.2022 позивач долучила постанову про закриття кримінального провадження від 09.02.2022, яка не була надіслана страховику раніше. В зв`язку з цим страховик вважав за необхідне повідомити суд та ОСОБА_1 про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування.

Таким чином на час розгляду справи в суді першої інстанції страховик вже однозначно повідомив як суд, так і ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 не подала всіх необхідних документів для здійснення виплати страхового відшкодування, які страховик вимагав від неї з посиланням на положення Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» є безпідставними з огляду на наступне.

В ч. 6 ст. 11 вказаного Закону зазначається, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії.

Така належна перевірка здійснюється відповідно до ч. 3 цієї статті в разі:

встановлення ділових відносин (крім ділових відносин, встановлених на підставі договорів страхування за видами страхування, що не передбачають здійснення страхової виплати в разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та/або досягнення застрахованою особою певного віку, визначеного в такому договорі, за якими клієнтом є фізична особа та загальний страховий платіж не перевищує 27 тисяч гривень або його сума еквівалентна зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті; а також крім встановлення ділових відносин, які виникають на підставі договорів про участь в лотереї, за умови, що розмір ставки гравця не перевищує 5 тисяч гривень);

наявності підозри;

здійснення платіжних операцій (у тому числі міжнародних) без відкриття рахунка;

проведення фінансової операції з віртуальними активами на суму, що дорівнює чи перевищує 30 тисяч гривень;

виникнення сумнівів у достовірності чи повноті раніше отриманих ідентифікаційних даних клієнта;

проведення разової фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтами, якщо сума фінансової операції дорівнює або перевищує суму, визначену частиною першою статті 20 цього Закону.

Залежно від рівня ризику проведення фінансової операції належна перевірка клієнта здійснюється також у разі проведення ним кількох фінансових операцій, що можуть бути пов`язані між собою, на загальну суму, що дорівнює або перевищує суму, визначену частиною першою статті 20 цього Закону.

В ч. 1 ст. 20 цього Закону (в редакції станом на жовтень 2021 року) передбачалось, що фінансові операції є пороговими, якщо сума, на яку здійснюється кожна із них, дорівнює чи перевищує 400 тисяч гривень (для суб`єктів господарювання, які проводять лотереї та/або азартні ігри, - 55 тисяч гривень) або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, еквівалентну за офіційним курсом гривні до іноземних валют і банківських металів 400 тисяч гривень на момент проведення фінансової операції (для суб`єктів господарювання, які проводять лотереї та/або азартні ігри, - 55 тисяч гривень), за наявності однієї або більше таких ознак:

зарахування або переказ коштів, надання або отримання кредиту (позики), здійснення інших фінансових операцій у разі, якщо хоча б одна із сторін - учасників фінансової операції має відповідну реєстрацію, місце проживання чи місцезнаходження в державі (юрисдикції), що не виконує чи неналежним чином виконує рекомендації міжнародних, міжурядових організацій, задіяних у сфері боротьби з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення (в тому числі дипломатичне представництво, посольство, консульство такої іноземної держави), або однією із сторін - учасників фінансової операції є особа, яка має рахунок у банку, зареєстрованому в зазначеній державі (юрисдикції);

фінансові операції політично значущих осіб, членів їх сім`ї та/або осіб, пов`язаних з політично значущими особами;

фінансові операції із переказу коштів за кордон (в тому числі до держав, віднесених Кабінетом Міністрів України до офшорних зон);

фінансові операції з готівкою (внесення, переказ, отримання коштів).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином відповідач не довів, що він правомірно вимагав від ОСОБА_1 надання вказаних вище документів та відмовив їй у здійсненні страхової виплати.

Оскільки страховий випадок стався внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, розмір такого відшкодування має становити половину від передбаченої законом суми - 36 000 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача просив також стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 24 000 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В даній справі представництво інтересів позивача здійснював адвокат Коневалик А.В. на підставі Договору про надання професійної правничої допомоги №Ж 318 укладеному від 31.01.2021 між ОСОБА_1 та АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» та Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. В Додатку №3 до договору було визначено вартість однієї години правової допомоги в розмірі 3 000 грн. В Детальному описі робіт (наданих послуг) від 29.07.2022 було визначено перелік робіт до подання позовної заяви та написання позовної заяви, всього на 15 000 грн. за 5 годин. В суд апеляційної інстанції адвокатом Коневалик А.В. було подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного оскарження рішення суду та додано Детальний розрахунок робіт (наданих послуг) на 9 000 грн. за 3 години.

Представником відповідача при зверненні до суду з відзивом на апеляційну скаргу було викладено заперечення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

В ч. 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Визначаючи суму відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує такі критерії. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Враховуючи, що апеляційна скарга містить доводи аналогічні доводам позовної, та з дотриманням вказаних принципів, пропорційно до частини задоволених вимог, колегія визначає розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 березня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути на її користь з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 36 000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» судовий збір на користь держави в розмірі 908 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді