Провадження № 2/727/1812/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року Шевченківський районний суд міста Чернівці в складі :

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Журат І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку спадкового майна -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку спадкового майна до відповідача ОСОБА_2 .

В позовній заяві вказала, що батько позивача ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_1 перебували у зареєстрованих шлюбних відносинах, від яких у останніх народився син ОСОБА_1 .

Вказаний вище шлюб, згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27.12.2012р. розірвано.

Зазначила, що 25 червня 2003 року між дарувальником ОСОБА_5 та обдарованими ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , було укладено нотаріально посвідчений договір дарування житлової квартири АДРЕСА_1 .

Однак, як під час, так і після укладення вищевказаного договору, обдарованими не було вирішено питання, щодо визначення розміру їх часток у праві спільної сумісної власності на квартиру.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 один із співвласників квартири, а саме ОСОБА_2 , помер. За своє життя ОСОБА_2 не визначав розміру своєї частки у праві спільної сумісної власності на квартиру.

У зв`язку із вище вказаним, державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , з підстав надходження відповідної заяви від позивача та внесено відомості до спадкового реєстру.

Мотивувала свої позовні вимоги тим, що 14.08.2023року державним нотаріусом першої чернівецької державної нотаріальної контори видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Стверджує, що позивач є спадкоємцем першої черги, оскільки він єдиний подав заяву про прийняття спадщини, та бажає прийняти у спадок належну його батьку на момент смерті 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 .

З урахуванням вищенаведеного, позивач позбавлений можливості успадкувати за своїм померлим батьком належну йому на день смерті, на праві спільної сумісної власності, невизначену частку квартири АДРЕСА_1 , а тому звертається із даною позовною заявою до суду.

На основі викладеного, позивач просить суд визнати, що частки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , є рівними та складають по 1/2 ідеальної частки за кожним; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.11), ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.12.2012року (а.с. 12) шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

З договору дарування від 25.06.2003р. (а.с. 13) встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір дарування житлової квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 967511 (а.с.14) квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .

Відповідно до технічного паспорту (а.с. 15-23), квартира АДРЕСА_1 , має загальну пл. 57.5кв.м., складається із трьох житлових кімнат загальною пл. 40кв.м.; ванни пл. 1.8кв.м.; кухні пл. 5.8кв.м.; вбиральні пл. 0.7кв.м.; коридору пл. 8.0кв.м.; балкону пл. 2.0кв.м. та комор загальною пл. 0.6кв.м.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 24) ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 .

З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 72420200 від 10.05.2023року (а.с. 25) встановлено, що державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , за заявою ОСОБА_1 , та зареєстровано за №70631899.

14.08.2023 року постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори № 509/02-31 (а.с.26), ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що до складу спадщини входить невизначена частка трикімнатної квартири номер АДРЕСА_1 .

Згідно з ст. 368, 370 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири АДРЕСА_1 , є рівними.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як зазначено в ст.1268 ЦК України, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не приймати її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 (п.23) «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з роз`ясненнями, зазначеними у пункті 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" уразі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Тобто, враховуючи визнання позову відповідачем суд приходить до висновку, що позивачу, належить право на отримання спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що необхідно визнати, що частки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , є рівними та складають по 1/2 ідеальної частки за кожним. А також необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 як на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 392, 1216, 1217, 1258, 1262, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 89, 200, 259, 264, 263, 265, 268, 273, 282, 284, 289 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку спадкового майна задовольнити.

Визнати, що частки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , є рівними та складають по 1/2 ідеальної частки за кожним.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: