Справа № 336/1422/23
Пр. № 2-о/336/125/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представника заявника адвоката Вельможка О.О.,

розглянувши справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2023 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .

В заяві зазначає, що заінтересована особа, яка доводилася дружині заявника невісткою, тобто була дружиною її померлого сина, проживає разом з заявником та його дружиною ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , де вона створила умови, що унеможливлюють проживання під одним дахом. Окрім того, заінтересована особа в грудні 2022 року самовільно перевезла до означеного житла свого батька ОСОБА_4 , який зловживає спиртним, що розпиває в товаристві своєї доньки, лихословить, вчиняє скандали, забуває вимикати газові горілки або свідомо не робить цього. Мешканці житла неодноразово викликали правоохоронців, щоб закликати заінтересовану особу та її батька до дотримання правил спільного проживання. Внаслідок проведених відділом поліції перевірок щодо заінтересованої особи складений протокол про адміністративне правопорушення та постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2022 року її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 185, 1732 КУпАП. 21 січня 2023 року працівниками поліції видано терміновий заборонний припис, який передбачав заборону ОСОБА_2 на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи та контактування з нею в будь-який спосіб протягом семи днів. Не дивлячись на обмеження, передбачені приписом, ОСОБА_2 , яка майже постійно перебуває в стані алкогольного сп`яніння, тероризує заявника та інших мешканців квартири, вривається до кімнати заявника, кричить виказує образи в бік заявника та інших членів сім`ї. Така поведінка заінтересованої особи призвела до погіршення самопочуття дружини заявника, яка 25 січня 2023 року через підвищення тиску на нервовому підґрунті була змушена викликати додому медичну службу «Швидкої допомоги».

Наведені обставини вселяють в заявника страх, свідчать про триваючий та системний характер протиправних дій ОСОБА_2 , тому з метою захисту його прав та інтересів та в інтересах запобігання продовженню означеної поведінки заявник просить про видачу обмежувального припису тривалістю шість місяців, згідно з яким накласти заборону на перебування ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори, контактування з використанням інших засобів зв`язку з ОСОБА_1 як особисто, так і через третіх осіб.

На підставі ухвали судді від 17.02.2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами окремого провадження.

В судовому засіданні заявник підтримав викладені у зверненні до суду вимоги.

Просить про ухвалення рішення на користь доводів заяви.

Заінтересована особа заперечує проти задоволення заяви, пояснивши, що проживає в означеному житлі разом з колишньою свекрухою та заявником, який перебуває з матір`ю покійного чоловіка заінтересованої особи у фактичних шлюбних стосунках. Порядок користування житлом склався таким чином, що заінтересована особа має окрему кімнату, яка оснащена замком; кухня, санвузол, ванна кімната перебувають в спільному користуванні. Вона не заперечує проти існування конфліктів та непорозумінь між нею, з одного боку, та заявником і її свекрухою, - з іншого, проте це конфлікти, що притаманні спільному, під одним дахом, проживанню осіб в комунальному житлі, часто виникають між сусідами, що мешкають в одноквартирних будинках, де наявні місця спільного користування. Конфлікти, що виникають в житлі свекрові, не характеризуються ознаками її домінування над іншими, намаганнями з її боку тиснути на будь-кого, підкоряти своїй волі, вчиняти дії, які містять ознаки психологічного тиску та емоціонального насильства, не носять дискримінаційного характеру, а є звичайними побутовими сварками, коли жодна із сторін не поступається іншій.

Що стосується свекрухи та її чоловіка, саме вони є ініціаторами цих сварок, оскільки мають на меті примусити її залишити житло, в якому після смерті чоловіка, що доводився сином власниці житла, вона є сторонньою для мешканців квартири, психологічно чужою особою. З вказаною метою заявник навмисно припиняє постачання комунальних послуг в момент, коли заінтересована особа їх використовує, зокрема, перекриває газопостачання, коли вона готує їжу, роздратовує її. Він та її колишня свекруха висловлюють в її бік образи, що містять ознаки намагання принизити її гідність, у зв`язку з її етнічним походженням, цькують її, провокують на висловлювання обурення, підвищення тону, окрики, використовуючи такі вияви її емоцій для того, щоб викликати правоохоронців. Разом з тим вона об`єктивно не в змозі тяжіти над своїми опонентами, оскільки вона проживає одна, тоді як на боці свекрові знаходиться чоловік, який, як вона зазначала, не цурається ніяких способів та заходів, щоб вивести її із стану рівноваги.

Представник заінтересованої особи просить про відмову у задоволенні заяви, оскільки: по-перше, заінтересована особа не є суб`єктом застосування до неї встановлених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" заходів, так як не є членом сім`ї заявника, її не пов`язує з ним спільний побут, фактом свого існування вона жодним чином не впливає на його життєві процеси; по-друге, навіть якби вона була членом сім`ї заявника, на неї не можна розповсюджувати статус кривдника, оскільки стосунки сторін характеризуються обопільною сталою неприязню, за якої жоден з учасників конфліктів не втілює в своїх поведінкових проявах ознак психологічного насильства, а на рівних використовує усі виразні засоби спілкування, щоб продемонструвати свою неприязнь. За вказаних обставин, скоріш, заінтересована особа є постраждалою в цих взаємовідносинах, оскільки піддається системному масованому переслідуванню та цькуванню, але не мириться з таким переслідуванням сусідів, а намагається давати відсіч.

З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх наданими заявником доказами, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Процесуальні питання, що пов`язані з видачею і продовженням обмежувального припису, внормовані главою 13 Розділу ІУ ЦПК України.

Зокрема, право подання заяви про видачу обмежувального припису особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", - встановлено пунктом 1 частини 1 ст. 350-2 ЦПК України.

Право постраждалої особи обрати такий спосіб захисту, як видача обмежувального припису, встановлено статтею 26 вказаного Закону.

За змістом ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", яка містить визначення термінів, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству (статття 3 Закону).

Закон України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII виділяє такі види домашнього насильства:

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;

сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Судом встановлено, що учасники справи є сторонніми одна одній особами, які в силу обставин проживають в одній квартирі, але не як члени родини, а як сусіди.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, як випливає зі змісту ч. 3 ст. 26 Закону.

Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону про запобігання домашньому насильству).

З наведеного випливає, що передумовою для видачі обмежувального припису є сукупність таких передумов, як констатація застосування домашнього насильства в будь-якій з його форм, а також висока вірогідність продовження проявів такого насильства з настанням тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, аж до смерті постраждалої особи.

У постанові Верховного Суду в справі № 369/7782/19 від 13.01.2021 року зазначено, що оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту для виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризики) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. З урахуванням наведеного видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків, тобто вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Вирішуючи заяву на користь ОСОБА_2 , суд виходить з встановлених на підставі наданих сторонами фактичних даних висновків про наявність тривалих неприязних стосунків між мешканцями квартири АДРЕСА_1 , у з`явязку з чим не вбачає підстав для розповсюдження на учасників конфлікту, що триває, статусу постраждалої особи та кривдника в розумінні понять Закону «Про запобігання домашньому насильству».

Оцінюючи наявність ризиків крізь призму положень статті 1 Закону, суд не вбачає жодної з підстав констатувати ці ризики в ситуації, що склалася між сторонами, оскільки судом не встановлено будь-яких фактів вірогідності такого впливу на заявника з боку ОСОБА_2 , який містив би в собі ознаки небезпеки для ОСОБА_1 , настання для нього тяжких або особливо тяжких наслідків.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів як заявника, так і осіб, відносно яких заявник просить видати обмежувальний припис, а також забезпечити недопущення необгрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди також мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавася заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Таким чином, враховуючи наведені положення спеціального Закону та висновки Верховного Суду, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування означеного обмеження прав та свобод особи, оскільки не вбачає в діях заінтересованої особи не лише ризиків для благополуччя заявника в розумінні ст. ст. 1, 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", а й взагалі проявів домашнього насильства щодо нього.

Відсутність сукупності встановлених законом передумов для застосування обмежувального припису не дає підстав для ухвалення рішення на користь доводів заяви.

Керуючись Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354, 3501-3508 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , чий реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлений, про видачу обмежувального припису залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Суддя О.В. Щаслива