Справа № 199/7490/22
(2/199/493/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

07.09.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Хамула А.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Екологія-Д», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2022 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що вона є власником нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , в якому розташовується перукарня « ОСОБА_5 ». 01 серпня 2022 року приблизно о 22 годині 00 хвилин стався обвал балконних споруд четвертого поверху, які є складовою належної відповідачу квартири за адресою АДРЕСА_2 , внаслідок чого пошкоджено належне позивачу вищевказане нежитлове нерухоме майно. Згідно складеного фахівцем в галузі будівництва на замовлення позивача висновку вартість завданого відповідачем позивачу матеріального збитку становить 101619 гривень. Крім того, позивач послалась, що вищевказаними подіями внаслідок пошкодження її майна позивачу було завдано і моральної шкоди, яка полягає в тому числі у погіршенні стану здоров`я позивача, неможливістю вирішити спір з відповідачем у позасудовому порядку, необхідності докладання додаткових зусиль з метою захисту своїх прав, переживаннях з приводу можливості обвалу балкону у робочий час та можливим завданням травм клієнтам перукарні. Завдану їй моральну шкоду позивач оцінює в 10000 гривень. За таких обставин позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь в якості відшкодування матеріальної шкоди 101619 гривень та вартість складення висновку фахівця в розмірі 3200 гривень, а також в якості відшкодування моральної шкоди 10000 гривень. Судові витрати позивач просила покласти на відповідача.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, а справу призначеного до судового розгляду по суті.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача.

В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимог підтримали, наполягали на задоволенні прозову в повному обсязі з викладених у ньому підстав та обставин.

Відповідач, її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі. Від представника відповідача до суду надійшов відзив, в якому представник також просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що позивачем не подано належних та допустимих доказів заявлених вимог. Зокрема, за твердженнями сторони відповідача висновок щодо визначення вартості матеріального битку є неналежним доказом розміру матеріальної шкоди, оскільки складений неналежним суб`єктом, відсутні докази сплати позивачем вартості складення означеного висновку, акт про руйнування елементів фасаду перукарні «Медея» підлягає критичній оцінці, оскільки не зрозуміло ким він складений, а також складений без залучення відповідача, фахівців у певній галузі, уповноважених представників в тому числі органів влади, в акті не складено час його складення. Послалась представник відповідача і на те, що впала лише частина балконних споруд, а решта конструкції була демонтована працівниками КП «Жилсервіс-5» без будь-яких огороджувальних споруд нижніх поверхів будинку, а відтак матеріальні збитки в більшій мірі були завдані позивачу внаслідок демонтажу балконних споруд, а не їх падіння. Вказала представник і на те, що відповідач та/або члені її сім`ї, мешканці її квартири не вчиняли будь-яких дій, які призвели до падіння частини опорної плити балкону. Крім того, сторона відповідача вважає, що належним відповідачем у справі має бути відповідне житлово-комунальне підприємство, яке надавало послуги з утримання будинку та прибудинкової території, до складу чого і входить утримання (ремонт) балкону. Представник відповідача послалась і на те, що ще батьком відповідача, як колишнім власником квартири, вчинялись всі необхідні дії з приводу звернення до відповідних обслуговуючих компаній та інших інстанцій задля проведення ремонту балкону, однак відповідні заяви та звернення були проігноровані.

У відповіді на відзив представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що стороною позивача подано до суду всі необхідні, належні та допустимі докази заявлених позовних вимог. Висновок щодо визначення вартості матеріального збитку складений фахівцем в галузі будівництва, який фактично визначив суму відновлювального ремонту майна позивача. Послалась представник позивача і на те, що фактично надані до відзиву докази або прямо підтверджують факт завдання позивачу матеріальної шкоди, або не спростовуються заявлені в обґрунтування позову фактичні обставини. Не погодилась представник позивача із твердженнями сторони відповідача про неналежність відповідача по справі, оскільки саме на власника, яким є відповідач, закон і покладає обов`язок утримувати в належному стані своє нерухоме майно.

Стороною відповідача також були подані суду письмові пояснення, в яких знову наголошено на неналежність відповідача по справі, оскільки для ремонту балкону саме обслуговуюча будинок організація, а не власник житла, має право залучати спеціалізовані організації для проведення відповідних ремонтних робіт. І саме така обслуговуюча організація, управитель будинку, де розташоване належне сторонам нерухоме майно, і має відповідача перед позивачем за завдану останній шкоду.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

За таких обставин, керуючись положеннями ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за наведеної явки учасників справи.

Вислухавши сторін, їх представників, допитавши свідків та до слідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кравченком О.О. за реєстровим №2529 від 24 грудня 2012 року, належить нежитлове приміщення №3 (перукарня), що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується копією відповідного договору, копією витягу з Державного реєстру правочинів.

Також судом встановлено, що відповідачу, як одноосібному власнику, з 23 вересня 2017 року на праві власності належить квартира АДРЕСА_4 . До складу квартири входить і балкон, який фактично розташований над входом у належне позивачу вищевказане нежитлове нерухоме майно. Викладені обставини підтверджуються копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, фототаблицею, а також не заперечувалось сторонами в ході розгляду справи.

В ніч з 01 на 02 серпня 2022 року стався обвал балконних споруд четвертого поверху, а саме балкону квартири АДРЕСА_4 , що належить відповідачу, внаслідок чого було пошкоджене належне позивачу зазначене вище нежитлове нерухоме майно, а саме вивіска перукарні, навіс над входом у перукарню, опори навісу та поручі, розбито пластик навколо вхідних дверей, пошкоджено ролету, пошкоджено сходинки ганку до перукарні. Викладені обставини підтверджуються, копією акту про руйнування елементів фасаду перукарні « ОСОБА_5 », фотографіями та відео з місця події/обвалу балкону (в тому числі у засобам масової інформації/інтернет-виданнях), копією листа ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 22 серпня 2022 року, показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Два останні із вказаних свідків також були присутні при демонтажі залишків балкону вже після його падіння, пояснили суду, що демонтаж залишків балкону на ганок перукарні не завдав якихось суттєвих пошкоджень йому, оскільки ганок вже був пошкоджений самим падінням балконних споруд раніше.

Відповідно до копій листів КП «Жилсервіс-5» ДМР від 22 серпня 2022 року №938, від 02 вересня 2022 року №86, від 09 червня 2023 року №778, копії акту КП «Жилсервіс-5» ДМР від 02 серпня 2022 року вказане комунальне підприємство здійснювало демонтаж залишків балкону квартири відповідача, які обвалився. КП «Жилсервіс-5» ДМР, як управляючою компанією, прийнято на обслуговування житловий будинок АДРЕСА_3 лише 01 червня 2022 року, до цього управляючої компанією було ТОВ «Екологія-Д». Договір між співвласниками зазначеного будинку, зокрема відповідачем, та КП «Жилсервіс-5» ДМР з приводу утримання зазначеного будинку відсутній.

Судом встановлено, що з 2016 року по 2018 рік управителем будинку АДРЕСА_3 було КП «Житлове господарство Самарського району», з 2020 році ТОВ «Екологія-Д», а з 01 червня 2022 року і по теперішній час КП «Жилсервіс-5» ДМР, що підтверджується копією листа Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 19 травня 2023 року.

Згідно висновку щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику нежитлового приміщення (перукарня « ОСОБА_5 ») від 03 серпня 2022 року, складеного ФОП ОСОБА_9 вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження її нежитлового нерухомого майна за наведених вище обставин становить 10619 гривень. При цьому фактично розмір зазначених збитків є розрахунком вартості матеріалів та робіт для відновлення пошкодженого майна позивача, здійсненим особою, яка, як суб`єкт підприємницької діяльності, займається відповідними будівельно-монтажними роботами. Вартість складення висновку склала 3200 гривень. Викладені обставини підтверджуються копією означеного висновку з додатками до нього, копією кошторису, копією акту приймання-передачі виконаних робіт, копією рахунку, копією договору на розробку проектно-кошторисної документації.

В ході розгляду справи також було встановлено, що балкон квартири відповідача вже тривалий час (за декілька років до події обвалу) потребував ремонту, перебував у аварійному стані, що підтверджується копією заяви на адресу Керівника мікрорайону «Воронцовський», показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , висновком за результатами інструментального технічного обстеження будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_4 на відповідність державним стандартам і будівельним нормам від 29 вересня 2022 року з додатками, копією заяви від 26 червня 2017 року ОСОБА_10 , як колишнього власника квартири відповідача.

Позивач намагалась вирішити виниклий між сторонами спір в досудового порядку, що виявилось безрезультатним. Викладене підтверджується копією досудового вимоги та копією листа-відповіді на неї.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, ЖК України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56 (далі Положення №56), Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим Наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 (далі Положення №396).

Так, за змістом ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно ст.10 ЖК України громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають.

За змістом ст.ст.319, 322 ЦК України власність зобов`язує. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормою ст.151 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

За змістом п.7 Положення №56 до загальної площі квартири належить і площа балкону, а відтак балкон є складовою частиною квартири, не є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку. Аналогічне положення містить пп.6.1 п.6 Положення №396.

За змістом норм ст.ст.1, 7, 8, 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані, окрім іншого, відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників багатоквартирного будинку; забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом. Співвласники несуть відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам у результаті невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків як співвласників. Співвласники не несуть відповідальності за зобов`язаннями, що виникли внаслідок дій або бездіяльності управителя, що порушують умови договору управління багатоквартирним будинком. В свою чергу, управитель багатоквартирного будинку фізична особа-підприємець або юридична особа-суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Частиною 3 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Положеннями ст.1192 ЦК України передбачено, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 2 ст.1172 ЦК України встановлено, що замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна . Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Зміст норм ст.ст.11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення деліктного зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди виникає за таких умов: наявність майнової шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала майнової шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала майнової шкоди, та її результатом майновою шкодою; вина особи, яка завдала майнової шкоди. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність усіх зазначених умов є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування майнової шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за завдану майнову шкоду. При цьому цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях із відшкодування майнової шкоди передбачає презумпцію вини заподіювача майнової шкоди, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача майнової шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні майнової шкоди, натомість зобов`язаний подати докази, що підтверджують факт завдання такої шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої майнової шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати таку шкоду. Водночас саме на відповідача законом покладається обов`язок зі спростування презумпції вини заподіювача шкоди. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного суду від 26 листопада 2019 року по справі №910/20261/16, а також у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року по справі №199/6521/19, від 23 вересня 2021 року по справі №199/3654/18, від 02 лютого 2022 року по справі №447/938/14-ц, від 23 лютого 2022 року по справі №473/468/17, від 03 травня 2022 року по справі №450/4163/18.

Стосовно обставин спірних правовідносин сторін, то в ході розгляду даної цивільної справи судом достеменно встановлено, що внаслідок неналежного утримання відповідачем належного їй нерухомого майна, а саме балкону квартири АДРЕСА_4 , в ніч з 01 на 02 серпня 2022 року стався обвал такого балкону, внаслідок чого було завдано збитків (майнової шкоди) нежитловому нерухомому майну позивача, яке знаходилось під балконом відповідача, а вартість таких збитків (майнової шкоди) у вигляді вартості відновлювального ремонту склала 101619 гривень. Крім того, до розміру збитків належить і вартість визначення майнової шкоди, завданої позивачу, на суму 3200 гривень, оскільки такі витрати в розумінні ст.22 ЦК України були необхідними для подальшого звернення до суду із даним позовом та захисту позивачем своїх порушених прав. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність, обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди на означені суми.

Тлумачення ст.23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Абзац другий частини третьої ст.23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року по справі №216/3521/16-ц, від 25 травня 2022 року по справі №487/6970/20, від 16 червня 2022 року по справі №569/20510/19, від 29 червня 2022 року по справі №477/874/19, від 01 березня 2023 року по справі №496/1691/19.

Спираючись на наведені вище правові висновки, в суду не викликає сумнівів заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди, яка виразилась у моральних стражданнях та переживаннях позивача, зумовлених пошкодженням належного їй нежитлового нерухомого майна, необхідністю вжиття додаткових дій та заходів з метою відновлення свого порушеного права, зокрема шляхом звернення до суду із позовом, ремонту пошкодженого майна, що змінило звичний для позивача уклад життя. Разом з тим, позивачем не надано будь-яких доказів, що об`єктивно б свідчили про істотність заподіяної їй саме моральної шкоди і настання суттєвих негативних наслідків для її психологічного та/або фізичного стану. За таких обставин суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди такими, що з урахуванням вимог розумності та справедливості підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди 1000 гривень.

Разом з тим, суд критично оцінює та не приймає до уваги твердження сторони відповідача про відсутність підстав навіть для часткового задоволення позову, оскільки заперечення сторони відповідача проти задоволення позову є неспроможними з правової точки зору. Відтак, такі твердження сторони відповідача суд сприймає як обраний відповідачем спосіб свого захисту від пред`явлених позовних вимог, спрямований на уникнення цивільно-правової відповідальності у правовідносинах сторін.

Зокрема, суд не погоджується із позицією сторони відповідача, що належним відповідачем у справі, який за переконанням відповідача із завдав позивачу майнової та моральної шкоди, має бути управитель багатоквартирного будинку, в якому розташоване належне сторонам нерухоме майно. Правова позиція суду з цього питання полягає в тому, що за наведеними вище нормами законодавства саме на відповідача, як одноосібного власника квартири, до складу якої входить балкон, що впав та пошкодив майно позивача, покладено обв`язок із забезпечення утримання, схоронності та ремонту такого нерухомого майна, а також обов`язок із відшкодування шкоди, завданої третім особам неналежним утриманням, ремонтом нерухомого майна. Виключення з цього загального правила можуть бути передбачені законом та/або договором. Однак, такі норми законодавства та/або укладений між відповідачем та управителем багатоквартирного будинку договір, які б передбачали взяття на себе управителем багатоквартирного будинку (покладення на нього) зобов`язання із відшкодування третім особам шкоди, завданої внаслідок неналежного стану саме особистого нерухомого майна відповідача, а не спільного майна співвласників багатоквартирного будинку, наразі відсутні. Твердження сторони відповідача про протилежне не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Зокрема, судом встановлено відсутність між відповідачем та КП «Жилсервіс-5» ДМР договору, який би передбачав означене зобов`язання, а зміст норм Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зміст копії договору №1 про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до Об`єкту №1 (Амур-Нижньодніпровський район), від 01 листопада 2016 року, укладеного між виконкомом Дніпропетровської міської ради (співвласники) та КП «Житлове господарство Самарського району» ДМР (управитель), з додатками до нього свідчать про обов`язок управителя багатоквартирного будинку забезпечувати належне утримання лише спільного майна співвласників багатоквартирного будинку, до якого балкон, який впав, не входить, оскільки він є складовою частиною особистого майна відповідача квартири АДРЕСА_4 .

З тих же підстав суд критично оцінює та не приймає до уваги твердження сторони відповідача про вчинення відповідачем всіх необхідних дій щодо забезпечення ремонту балкону, оскільки останній так і залишився не відремонтованим, внаслідок чого обвалився, а докази вчинення відповідачем дій щодо пошуку та найму відповідних спеціалістів, суб`єктів господарської діяльності, які на професійній основі займаються будівельно-монтажними, ремонтними роботами щодо нерухомого майна, задля проведення ремонту балкону стороною відповідача суду не надані.

Критично суд оцінює і твердження сторони відповідача про неналежність як доказу висновку щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику нежитлового приміщення (перукарня « ОСОБА_5 ») від 03 серпня 2022 року, складеного ФОП ОСОБА_9 , оскільки відповідні висновки експертизи або суб`єкта оціночної діяльності щодо вартості матеріальної шкоди є бажаними, однак не єдиними доказами, якими може доводитись перед судом розмір завданої матеріальної шкоди. Вказаний висновок складено суб`єктом господарської діяльності, який на професійній та платній основі нападає будівельно-ремонті послуги, проведені ним розрахунки та складений кошторис у висновку фактично є вартістю тих ремонтних робіт та матеріалів, які мають бути проведені/придбані для відновлення нежитлового нерухомого майна позивача, пошкодженого внаслідок обвалу балкону відповідача. За таких обставин, а також враховуючи, що відповідачем не ставилось перед судом питання про призначення у справі відповідної експертизи, власні докази розміру майнової шкоди не подавались, суд вважає за можливе прийняти означений висновок як належний, допустимий та достовірний доказ у справі.

Не приймає суд до уваги і твердження сторони відповідача про те, що частина майнової шкоди була завдана позивачу не безпосередньо обвалом балкону, а наслідками подальшого демонтажу його залишків комунальними службами, оскільки зі змісту наявних у матеріалах справи доказів, зокрема фотографій, відео з місця обвалу та подальшого демонтажу залишків балкону, показів свідків, не вбачається, що падіння залишків балкону завдало будь-якого суттєвого руйнування вже пошкодженому майну позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись нормою ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи види судових витрат по справі та результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останньою при зверненні до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1058,2 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.11, 15, 16, 22, 23, 319, 322, 386, 1166, 1167, 1172, 1192 ЦК України, ст.ст.10, 151 ЖК України, ст.ст.1, 7, 8, 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», п.7 Положення №56, пп.6.1 п.6 Положення №396, ст.ст.5, 12, 13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ), треті особи Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради (; адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 14), Товариство з обмеженою відповідальністю «Екологія-Д» (; адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Павла Чубинського, 2-А), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ) в якості відшкодування матеріальної шкоди 101619 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ) в якості відшкодування вартості складання висновку щодо визначення вартості матеріального збитку 3200 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ) в якості відшкодування моральної шкоди 1000 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ) в якості відшкодування судового збору 1058,2 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко