Справа № 460/4013/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Матвіїв І.М.
Провадження № 22-ц/811/2402/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Іванова О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу №460/4013/16-ц за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 липня 2023 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 ,- про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в :

18 серпня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк», яке у подальшому перейменовано в Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 455,18 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 14 лютого 2008 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про отримання банківських послуг, згідно умов якої відповідач отримала кредит в розмірі 4000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Зазначає, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала належним чином, внаслідок чого станом на 31 липня 2016 у неї виникла заборгованість, яка складається з:

заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1884,06 грн;

заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 12654, 21 грн;

заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2800, 00 грн;

штрафу (фіксована частина) у розмірі 250, 00 грн;

штрафу (процентна складова) 866, 91 грн.

Оскільки ОСОБА_1 порушила зобов`язання з повернення суми кредиту, ПАТ КБ «Приватбанк» просило позов задовольнити, стягнувши заборгованість з ОСОБА_1 в їхню користь в розмірі 18 455,18 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378, 00 грн.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 липня 2023 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.02.2008 в сумі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривень 06 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 140 (сто сорок) гривень 67 копійок судових витрат, пов`язаних з сплатою судового збору.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 12 654,21 грн. за користування кредитом оскаржило АТ КБ«Приватбанк». Вважає рішення суду в цій частині незаконним. Звертає увагу, що при зверненні до суду з даним позовом, суду було надано копію заяви від 14 лютого 2008 року, в якій передбачено розмір відсоткової ставки за користування кредитом - 36% річних, а також, що така заява була підписана боржником. Вважає, що при укладенні кредитного договору між сторонами було досягнуто згоди щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитом. Посилається на те, що кредитний договір повністю відповідає вимогам ч.1 ст.207, ч.2 ст.208 ЦК України, якими встановлено вимоги для письмової форми правочину. Кредитний договір є публічним договором, умови якого відповідно до ч.2 ст. 633 ЦК України є однаковими для всіх споживачів аналогічних банківських послуг, що надаються банком. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів оскарження боржником укладеного між сторонами кредитного договору.

Просить скасувати рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 липня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 12654,21 грн і в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовну вимогу про стягнення процентів за користування кредитом задовольнити в повному обсязі. В іншій частині рішення просить залишити без змін. Судові витрати просить стягнути з відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу він позивача не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

За змістом ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 14 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, на підставі якого остання отримала кредит в розмірі 4000 грн.

Зазначений договір було укладено сторонами шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. Позичальник ОСОБА_1 засвідчила, що вона ознайомлена та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, зобов`язується виконувати ці Умови та Правила і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

Після підписання між сторони договору, позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку та встановлено кредитний ліміт.

ПАТ КБ «Приватбанк» звертаючись до суду з даним позовом, в підтвердження обгрунтованості заявлених позовних вимог долучив розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно якого ОСОБА_1 станом на 31 липня 2016 року допустила заборгованість в розмірі 18 455,18 грн, яка складається з:

заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1884, 06 грн;

заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 12654, 21 грн;

заборгованості за пенею у розмірі 2800,00 грн;

штраф (фіксована частина) у розмірі 250, 00 грн;

штраф (процентна складова) 866, 91 грн.

Укладений між сторонами кредитний договір від 14 лютого 2008 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

На документах, на які посилається позивач, зокрема Тарифи, Витяг з Умов, які визначають такі істотні умови договору як розмір відсотків, термін дії договору, а також строки платежів по кредиту (тіла кредиту та відсотків) підписи сторін відсутні.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд виходив з тих підстав, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо процентної ставки за користування кредитом.

З висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною третьою ст..12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, банк подав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка згідно доводів АТ КБ «Приватбанк» має містити відомості щодо встановлення процентної ставки за користування кредитом, отриманого ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає за необхідне завернути увагу, що долучена позивачем до матеріалів справи анкета-заява від 14 лютого 2008 року, на підставі якої ОСОБА_1 було надано кредит, не містить відомостей щодо встановлення відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За відсутності погодженого між сторонами розміру процентної ставки, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядку їх сплати, суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 12654,21 грн заборгованості за процентами за користування кредитом.

Колегія суддів звертає увагу, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

У решті судове рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 липня 2023 рокуне оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядаються відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст. 268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 липня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк