Дата документу 06.12.2023 Справа № 314/1457/23
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 314/1457/23 Пр. № 22-ц/807/1785/23Головуючий у 1-й інстанції: Свідунович Н.М. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянова Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Гудз Роксолани Андріївни на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» (надалі - ТдВ СК «КРЕДО») про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника Гудз Р.А. звернулась до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 1-6), якій в подальшому уточнила (т.с. 1 а.с. 202-203) та в якому просила стягнути з ТдВ «СК «КРЕДО» страхове відшкодування у розмірі 63215,60 грн., яке складається із моральної шкоди у розмірі 28338,00 грн., пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 19578,34 грн., 3 % річних у розмірі 2072,63 грн., інфляційних втрат у розмірі 13226,63 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_5 о 21 годині 50 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 210990, д/н НОМЕР_1 , на автодорозі не доїзжаючи 1 км до с. Максимівка Вільнянського району Запорізької області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від отриманих травм батько позивачки помер на місці. Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені за № 0000613 від 17.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 13.08.2020 позивачка зверталась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди, понесених витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, а також відшкодування утриманцю. 25.11.2022 позивачкою подано заяву про долучення додаткових документів та уточнено заявлену вимогу шляхом виключення моральної шкоди у розмірі 28338,00 грн. 14.02.2023 відповідачем прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування в інтересах позивачки з тих підстав, що 50 % страхового відшкодування вже виплачено дружині потерпілого- ОСОБА_5 , крім того наявна провина пішохода ОСОБА_4 у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Позивачка зазначає, що у постанові про закриття кримінального провадження містяться відомості про те, що згідно висновку судово-медичної експертизи від 28.07.2020 № 3027, смерть ОСОБА_4 настала від тупої сполученої травми голови, шиї, тулуба та кінцівок з численними переломами кісток скелету та пошкодженнями внутрішніх органів, тупа травма голови, шиї, тулуба та кінцівок утворилась незадовго до настання смерті та знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті. Посилання у постанові про закриття кримінального провадження на стан алкогольного сп`яніння загиблого не надає право страховику самостійно зменшувати розмір виплати стразового відшкодування. Позивачка стверджує, що відповідачем визнано дорожньо-транспортну подію страховим випадком, оскільки виплату страхового відшкодування дружині загиблого здійснено. Позивачка зазначає, що листом від 14.02.2023 розмір страхового відшкодування у розмірі 28338,00 грн., що становить 50 % від страхової суми сплачено дружині загиблого- ОСОБА_5 15.11.2021 та 09.02.2022, тобто після отримання відомостей про відповідне коло осіб, яким належить право одержання страхового відшкодування та заяви про виплату страхового відшкодування в інтересах доньки загиблого-позивачки по справі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_6 (т.с. 1 а.с. 54).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 55-56) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цієї справи.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізького області від 25 липня 2023 року (т.с. 2 а.с. 35-44) у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

Відповідач ТдВ «СК «КРЕДО» із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, у тому числі із мотивувальною частиною останнього погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника Гудз Р.А. у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 46-54) просила рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов позивача задовольнити у повному обсязі,стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у зв`язку із розглядом цієї справи апеляційним судом на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

В автоматизованому порядку 03.08.2023 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 76).

Ухвалою апеляційного суду від 03.08.2023 року дану справу витребувано у суду першої інстанції (т.с. 2 а.с. 72), яка надійшла 17.08.2023 року (т.с. 2 а.с. 79).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою позивача ОСОБА_7 у цій справі відкрито 17 серпня 2023 року (т.с. 2 а.с. 80), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 81), з урахуванням з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та з урахуванням штату суддів апеляційного суду взагалі.

Відповідач через свого представника подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (т.с. 2 а.с.93-111).

Позивач через свого представника подала апеляційному суду письмові заперечення на вищезазначений відзив відповідача у цій справі (т.с. 2 а.с. 112-120).

Відповідач через свого представника подав апеляційному суду письмові пояснення у цій справі (т.с. 2 а.с.121-126). Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 91) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконфренції в порядку задоволення клопотання представника позивача (т.с. 2 а.с. 88-90).

У судовому засіданні 25.10.2023 року апеляційним судом будо розпочато розгляд цієї справи по суті за присутності представника позивача в режимі відоконференції (т.с. 2 а.с. 128-132): заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача у розгляді справи оголошено перерву після роз`яснення апеляційним судом представникові позивача в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України право надати (не надати) апеляційному суду докази того, що позивач на день смерті батька мешкала з останнім постійно, а також докази ненадання останніх, а саме: апеляційний суд буде переглядати дану справу в апеляційному порядку на підставі наявних у цій справі матеріалів і доказів.

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 137-138) всі учасники цієї справи не з`явились, окрім позивача ОСОБА_1 , про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Відповідач у своїх поясненнях через представника у цій справі (т.с. 2 а.с. 121-123) просив розглядати дану справу апеляційним судом без участі його представника.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву представника відповідача задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутності позивача ОСОБА_1 .

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді - доповідача, пояснення позивача, яка у тому числі на запитання апеляційного суду зазначала, що хоча вона дійсно мешкала за іншою адресою, ніж її батько на день смерті останнього в ДТП, проте, вона є його рідною дочкою і моральна шкода, завдана їй внаслідок смерті батька джерелом підвищеної небезпеки має відшкодовуватись на загальних підставах незалежно від місця її місця проживання на день смерті батька; дружина батька, якій було виплачено у тому числі її (позивача) частину страхового відшкодування у розмірі 28338,00 грн., замість неї, приходиться їй матір`ю, з якої у неї нормальні стосунки, але вона (позивач) своєчасно звернулася із заявою про виплату їй відповідного страхового відшкодування до страховика, тому страховик має виплати її (позивача) частину страхового відшкодування саме їй (позивачу), а не її матері, і понести відповідальність за несвоєчасну виплату останньої, оскільки, страховик на свій розсуд, має у подальшому сам вирішувати питання із матір`ю позивача - дружиною померлого батька з приводу повернення зайво сплаченої суми відшкодування, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника Гудз Р.А. у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст. ст. 12, 13, 137, 259, 263-265 ЦПК України та виходив із такого.

Згідно із свідоцтвом про народження (копія т.с. 1 а.с. 14, 20), виданого 18.10.1988 серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась « ОСОБА_8 » (російською мовою), батьком якої вказаний « ОСОБА_4 » (російською мовою), матір`ю « ОСОБА_9 » (російською мовою).

Із паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 22.12.2010 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області (копія т.с. 1 а.с. 21-23), ОСОБА_10 12.08.1988 зареєструвала шлюб 23.10.2010 із громадянином ОСОБА_11 та взяла прізвище чоловіка.

18.07.2020 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 18.07.2020 складено відповідний актовий запис № 466 (копія т.с. 1 а.с. 15).

Із довідки Управління патрульної поліції в Запорізькій області № 711545 (т.с. 1 а.с.76-77) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 на автодорозі, не доїзжаючи 1 км до с. Максимівка Вільнянського району Запорізької області, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 210990, д/н НОМЕР_1 (т.с. 1 а.с. 81), під керуванням водія ОСОБА_12 (т.с. 1 а.с. 80), в результаті якої пішохід ОСОБА_4 загинув.

У матеріалах справи міститься поліс № АР/0009903 страхувальника ОСОБА_3 , забезпеченим транспортним засобом є ВАЗ 210990, д/н НОМЕР_1 (копія т.с. 1 а.с. 79).

Страховим актом № 4561, виданим 15.11.2021 ТдВ «СК «КРЕДО», визнано настання цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_3 за спричинення шкоди життю ОСОБА_4 , загиблого в дорожньо-транспортній пригоді 16.07.2022 страховим випадком.

Розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю загиблого, яка підлягає виплаті ОСОБА_5 - дружині загиблого визнати такою, що дорівнює 18892,00 грн. Із платіжного доручення № 7327 вбачається, що відповідач перерахував ОСОБА_5 суму у розмірі 18892,00 грн. (копія т.с. 1 а.с. 87).

Страховим актом № 1100021-2, виданим 09.02.2022 ТдВ «СК «КРЕДО», визнано настання цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_3 за спричинення шкоди життю ОСОБА_4 , загиблого в дорожньо-транспортній пригоді 16.07.2022 страховим випадком.

Розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю загиблого, яка підлягає виплаті ОСОБА_5 - дружині загиблого визнати такою, що дорівнює 9446,00 грн. Із платіжного доручення № 5718 вбачається, що відповідач перерахував ОСОБА_5 суму у розмірі 9446,00грн. (копія т.с. 1 а.с. 92).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного суду. Неправильна юридична кваліфікація позивачем чи відповідачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (п. 83 постанови Верховного суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц). За таких обставин суд, з`ясувавши в розгляді справи, що сторона в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалася не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх і застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права.

За положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 України). За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 1.12 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» п. 41.1 та п. п. «в» пункту 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

У постанові Верховного Суду 15.12.2020 у № 752/17832/14-ц суд дійшов висновку, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

У постанові Верховного Суду від 21.04.2022 у справі № 748/359/20, вказано, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12.07.2007).

При цьому суд, досліджуючи матеріали справи не може не взяти до уваги роз`яснення викладені у п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Крім того, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті (ч. 1 ст. 1200 ЦК України). Вказана норма не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги. Зміст ст. 1200 ЦК України свідчить про те, що право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 № 577/1316/20.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов до беззаперечного висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача у цій справі слід відмовити.

Проте із таким висновком суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено, що:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) є рідною дочкою (свідоцтво про народження позивача (копія т.с. 1 а.с. 14,20, копія паспорта громадянина України від 22.12.2010 року позивача на прізвище « ОСОБА_13 » після реєстрації шлюбу 23.10.2020 року з ОСОБА_11 , 1985 р.н., та, відповідно, зміни прізвища позивача « ОСОБА_14 » т.с. 1 а.с. 21- 23), зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 - відмітка в паспорті про реєстрацію в паспорті т.с. 1 а.с. 13) ОСОБА_4 , якій на час смерті проживав та був зареєстрований за іншою адресою, ніж позивач,

- та якій помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть, копія т.с. 1 а.с. 15) внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (керування на законних підставах автомобілем ВАЗ-210990 д.н.з. НОМЕР_6 ОСОБА_3 (посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, копії т.с. 1 а.с. 80-81),

- - цивільна-правова відповідальність за цим джерелом підвищеної небезпеки (керування автомобілем ОСОБА_3 ) на час ДТП була застрахована у відповідача у цій справі - ТдВ «СК «КРЕДО» (страховий поліс, копія т.с. 1 а.с. 79).

- факт смерті батька позивача - ОСОБА_4 саме в ДТП ІНФОРМАЦІЯ_5 року та саме внаслідок дії вищевказаного джерела підвищеної небезпеки підтверджується постановою старшого слідчого СВ Вільнянського відділення поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Коваленко Ю.Г. від 31.08.2020 року (копія т.с. 1 а.с. 34-36) про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄДРДР за № 0000613 від 17 липня 2020 року, про закриття останнього на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

- проте, яка не звільняє ОСОБА_3 від цивільно-правової відповідальності, оскільки в силу вимог ст. 1167 ч. 2 п. 1 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини…фізичної особи, яка її завдала, якщо шкода завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,

- при цьому, моральна шкода позивачу ОСОБА_1 , завдана смертю батька ОСОБА_4 саме внаслідок дії вищезазначеного джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується як рідній дочці не в порядку ст. 1200 ЦК України, а в порядку ст. 1268 ч. 2 ЦК України, тобто, незалежно її місця проживання на день смерті батька, так як вимоги для проживання з померлим однією сім`єю стосуються лише інших осіб, враховуючи наявність у цій статті протиставлення «а також»,

- саме ТдВ «СК «КРЕДО», як страховик, а не ОСОБА_3 , як страхувальник, є належним відповідачем у цій справі, оскільки відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, що узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 03.06.2020 року у справі ЄУН 345/3335/17, якій є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України,

- так як Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно - правової відповідальності (ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), що узгоджується із ст. 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі ЄУН № 755/18006/15, якій є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України,

- посилання відповідача ТдВ «СК «КРЕДО», як страховика, на те, що саме дії пішохода ОСОБА_4 стали причиною ДТП (порушення пішоходом ОСОБА_4 вимог п. п. 4.1, 4.4. ПДР, відповідно до яких: - п. 4. 1 «Пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку», - п. 4.4 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділяти себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху» постанова слідчого, копія т.с. 1 а.с. 36) не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку страховика відшкодувати моральну шкоду в межах страхового ліміту, оскільки ні володілець джерела підвищеної небезпеки, ні страховик не довели наявності непереборної сили або умислу потерпілого ОСОБА_4 в заподіянні шкоди, що узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 03.06.2020 року у справі ЄУН 345/3335/17, якій є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України,

- позивач ОСОБА_1 своєчасно звернулась до ТдВ «СК «КРЕДО» із заявою про виплату їй вищезазначеного страхового відшкодування у вигляді моральної шкоди - 05.05.2021 року, та зокрема у розмірі 28338,00 грн., яка є обґрунтованою та доведеною належними допустими доказами з боку позивача у цій справі (копія т.с. 1 а.с. 18-19, 27),

- проте, відповідач ТдВ «СК «КРЕДО» безпідставно при вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи відмовив (листи від 14.02.2023 року - копія т.с. 1 а.с. 28) позивачу ОСОБА_1 у виплаті вищевказаного страхового відшкодування у вигляді моральної шкоди, якій знаходиться в межах страхового ліміту (56676,00 грн.), враховуючи наявність ще однієї особи, яка мала право на вказане відшкодування - матері позивача, яка є дружиною померлого пішохода ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (56676,00:50% чи на 2 особи) та отримала вже останнє від ТдВ «СК «КРЕДО» у повному обсязі (ст. 82 ч. 1 ЦПК України, страхові акти та платіжні доручення від 15.11.2021 року та від 10.02.2022 року т.с. 1 а.с. 87, 91-92) з посиланням на численні взаємовиключні підстави відмови (листи страховика на ім`я заявника ОСОБА_13 в особі її представника - т.с. 1 а.с. 28-32): = вина батька позивача у ДТП, як пішохода; = виплата 50% страхового відшкодування дружині потерпілого та право позивача звернутись до ОСОБА_5 за своєю частиною страхового відшкодування, = відсутність документів у заявника, що підтверджують її родинні зв`язки, перебування на утриманні батька, витрати на поховання тощо,

- виплата належної позивачеві частки страхового відшкодування відповідачем її матері при вищевикладених обставинах внаслідок помилки відповідача, як страховика не звільняє останнього від виплати належного розміру страхового відшкодування саме позивачу моральної шкоди у розмірі 28338,00 грн., оскільки відносини між страховиком із ОСОБА_5 не впливають на правовідносини сторін у цій справі та правильність вирішення цієї справи судом, та будь-які питання між страховиком із ОСОБА_5 можуть вирішуватись у подальшому окремо від цієї справи у подальшому у добровільному чи судовому порядку,

- враховуючи, що позивач ОСОБА_1 при вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи, має право на виплату їй страхованого відшкодування у вигляді моральної шкоди у розмірі 28338,00 грн., від виплати якої відповідач, як страховик у добровільному порядку ухиляється до теперішнього часу (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані, відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача у цій справі т.с. 2 а.с. 93-111, письмові пояснення відповідача т.с. 2 а.с. 121-126), то позивач ОСОБА_1 має право на стягнення з відповідача ТдВ «СК «КРЕДО» у цій справі у тому числі пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 19578,34 грн. (в межах позовних вимог позивача (т.с. 1 а.с. 203 - ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч. 6 ЦПК України) за період з 12.11.2020 року по 20.04.2023 року (розрахунок позивача т.с. 1 а.с. 204, якій не спростований відповідачем у цій справі), на підставі ст. 36.2 ЗУ «Про цивільно - правову відповідальність володільців транспортних засобів …» (так як відповідач, як страховик, не пізніше як через 90 днів з дня отримання вищезазначеної заяви ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування від 13.08.2020 року (копія т.с. 1 а.с. 10) мав прийняти рішення про виплату останній вищезазначеного страхового відшкодування та здійснити його 0виплату саме останній і не здійснив цього саме на свій розсуд за відсутності для цього об`єктивних підстав.

Разом із тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими позовні вимоги позивача до відповідача у цій справі в частині стягнення 3 % річних у розмірі 2072,63 грн., інфляційних втрат у розмірі 13226,63 грн. (ст. 625 ч. 2 ЦК України «Відповідальність за порушення грошового зобов`язання», розрахунок т.с. 1 а.с. 203-205), оскільки Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений інший розмір (вищезазначена пеня) за порушення страховиком виплати страхового відшкодування, а грошовим зобов`язанням стягнуті з відповідача на користь позивача у цій справі суми страхового відшкодування та пені стануть лише із набранням законної сили судовим рішенням (даною постановою апеляційного суду) у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони позивача лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Гудз Р.А. слід задовольнити частково, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 липня 2023 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення (прийняти постанову), позов ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути з ТдВ «СК «КРЕДО» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 28338,00 грн. та пеню 19578,34 грн., в іншій частині вимог відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч. ч. 1,6, 13 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги та позову позивача у цій справі лише частково при вищевикладених обставинах:

- з ТдВ «СК «КРЕДО» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 8337,81 грн. (розрахунок: документально підтверджених витрат на загальну суму 11000,00 грн. (розрахунок: 7000,00 грн. у суді першої інстанції - позов т.с. 1 а.с. 5 зворот, попередній детальний розрахунок витрат: вивчення матеріалів справи та усна консультація - 1000,00 грн., формування адвокатського запиту страховику - 500,00 грн., написання позовної заяви - 3000,00 грн., копіювання та надсилання копій позовної заяви - 1500,00 грн., написання заяв та клопотань у справі незалежно від кількості -1000,00 грн. - т.с. 1 а.с. 7, уточнений позов т.с. 1 а.с. 203, договір про надання правничої допомоги від 17.03.2023 року між позивачем та адвокатом Гудз Р.А.- т.с. 1 а.с. 37-39 договір, т.с. 1 а с. 40 ордер, свідоцтво т.с. 1 а.с. 41 + 4000,00 грн. в апеляційному суді - т.с. 2 а.с. 119 зворот)* сума задоволених вимог 47916,34 грн. (28338,00 грн. + 19578,34 грн.)/сума заявлених вимог 63215,60 грн. (розрахунок: 28338,00 грн. + 34877,60 грн. - т.с. 1 а.с. 202-203 заява про збільшення позовних вимог т.с. 1 а.с. 202-203), оскільки, ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката, а також не встановлено форму такого документу. Адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (довідку тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.04.2020 року у справі №727/4597/19, який є обов`язковим доля врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України,

- з ТДВ «СК «КРЕДО» в дохід держави судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору 2034,43 грн. пропорційно до суми задоволених вимог позивача у цій справі та, враховуючи, що позивач в силу вимог закону звільнена від сплати судового збору у цій справі (розрахунок: 1073,75 грн. за подачу позову у суді першої інстанції за 1 позовну вимогу *2 вимоги = 2147,50 грн., * 150%/100 = 3221,25 грн. *сума задоволених вимог 47916,34 грн. (28338,00 грн. + 19578,34 грн.)/сума заявлених вимог 63215,60 грн. (розрахунок: 28338,00 грн. + 34877,60 грн. - т.с. 1 а.с. 202-203 заява про збільшення позовних вимог т.с. 1 а.с. 202-203).

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Гудз Роксолани Андріївни задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 липня 2023 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення (прийняти постанову).

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) моральну шкоду у розмірі 28338,00 грн. та пеню 19578,34 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій, у розмірі 8337,81 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» () в дохід держави судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору 2034,43 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 22.12.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.