Дата документу 26.06.2023
Справа № 501/1365/23
26 червня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,
за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області цивільну справу за
відповідача: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1
предмет та підстави позову: про стягнення заборгованості за кредитним договором,
І. Виклад позиції позивача.
Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.05.2014 в сумі 126 234,81 грн. станом на 13.03.2023 та судові витрати.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим 19.05.2014 підписала заяву та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому змінювався (збільшувався).
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифам банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.
Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.
Відповідач як власник карткового рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.
Представник позивача вказує в позові, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 13.03.2023 виникла заборгованість в сумі 126 234,81 грн., з яких: заборгованість за кредитом 103 264,89 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 22 969,92 грн., заборгованість за комісією 0,00 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 0,00 грн.
У встановлений ухвалою строк відповідач не подав відзив на позов, в судове засідання не з`явився, був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи (а.с.5, 112).
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматич
ного розподілу від 07.04.2023 цивільну справу розподілено судді Петрюченко М.І. (а.с.113).
Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 14.04.2023 позов залишено без руху (а.с.116-117).
Заявою від 20.04.2023 представник позивача усунув недоліки позову (а.с.119-120).
Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 21.04.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.182-183).
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин.
Відповідач 19.05.2014 підписала надруковану «Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку» про те, що вона отримала банківську картку, про що свідчить його підпис у зазначеній анкеті-заяві (а.с.21).
Згідно розрахунку заборгованості за договором від 19.05.2014, укладеного між відповідачем та позивачем, станом на 13.03.2023 виникла заборгованість в сумі 126 234,81 грн., з яких: заборгованість за кредитом 103 264,89 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 22 969,92 грн., заборгованість за комісією 0,00 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 0,00 грн. (а.с.6-18).
V. Оцінка Суду.
Враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як зазначено вище, відповідач підписава анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої він отримав кредитну картку «Універсальна».
Відповідно до вказаної заяви відповідач погодив, що він разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Відповідач підписав анкету заяву, в якій зазначив, що ознайомився з умовами кредитування з використанням кредитної картки.
Відповідно до розрахунку банку, заборгованість відповідача по тілу кредиту станом на 13.03.2023 складає 126 234,81 грн.
В позові позивач зазначає, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, що підтверджується копією довідки (а.с.19). Відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 100 000,00 грн. (а.с.19).
Також, випискою по особистому рахунку відповідача підтверджується, що відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 100 000,00 грн. (а.с.60-103).
Відповідач починаючи з 19.05.2014 користувалася карткою, здійснюючи зняття готівки банкоматі, у відділенні банку, однак, належним чином умови договору не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Отже, суд доходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі кредитного ліміту в сумі 100 000 грн.
Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» процентів за користування кредитом.
Як вбачається з наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку, банк обраховував проценти за користування кредитом за різними ставками 3,4 % річних, 3,5 % річних, що не відповідає довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки.
Надані позивачем до позову Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Зазначена правова позиція узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 03.07.2019 року за наслідком розгляду справи №342/180/17-ц.
За таких обставин суд доходить до висновку про часткове задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі отриманого кредитного ліміту з мотивів та підстав, викладених вище.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених стороною по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, дослідивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до відповідача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.
Зокрема, згідно платіжного доручення №PROM3B6Z6W від 23.03.2023 (а.с. 1) позивачем при подачі позову сплачено 2 684,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.
З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним-процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним-процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст судового рішення складено 26.06.2023.
Суддя Іллічівського міського суду
Одеської області М.І.Петрюченко