Справа № 462/1257/23 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/811/1844/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в місті Львові, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, -

в с т а н о в и в:

22.02.2023 року Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.

Просило стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість в сумі 22088,16 грн по оплаті за спожиту теплову енергію за період з 01.09.2019 року по 30.11.2022 року та судовий збір у сумі 2684 грн.

Позов обгрунтований тим, що позивач є теплопостачальною організацією, яка надає послуги з постачання теплової енергії та гарячої води відповідачам за адресою АДРЕСА_1 . Згідно умов укладеного типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, що є публічним договором приєднання, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідачам за надані послуги у період з 01.09.2019 року по 30.11.2022 року нараховано 22088,16 грн. Заборгованість відповідачами за вказаний період не погашена.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року позов Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» заборгованість по оплаті за спожиту теплову енергію за період з 01.09.2019 року по 30.11.2022 року в розмірі 22088,16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» по 1342 грн (одній тисячі триста сорок дві гривні) судового збору.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що відповідачі зареєстровані у кв. АДРЕСА_2 . Постановляючи оскаржуване рішення про стягнення з відповідачів боргу за послуги з постачання теплової енергії, суд першої інстанції не врахував, що такий у них відсутній, що підтверджується матеріалами справи, а саме відповідними платіжними квитанціями.Зазначає, що борг виник поза межами строку позовної давності, а тому у позивача відсутні правові підстави для стягнення такого за період понад 3 роки до моменту звернення до суду з позовом. Висновок суду першої інстанції про визнання відповідачами своєї заборгованості, що підтверджується оплатою заборгованості у лютому 2020 року у розмірі 261,50 грн, вважає таким, що не відповідає дійсним осбавинам справи, в яких відсутні належні докази на підтвердження зазначеного.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо-та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23.03.2017 року №342 ЛКП «Залізничнетеплоенерго» переоформлено ліцензії АВ № 597442 на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, АВ № 597443 на право провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, АВ № 597444 на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, видані ЛКП «Залізничнетеплоенерго» на безстрокові.

Тобто, ЛКП «Залізничнетеплоенерго» має право надавати та надає теплову енергію за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується актами зняття показів засобів обліку теплової енергії та зняття показів комерційних засобів обліку /а.с. 12-20/.

Згідно довідки ЛКП «Залізничнетеплоенерго» №296 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 06.11.2020 року відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 /а.с. 10/.

Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з постачання гарячої води був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, які надавались відповідачам за адресою АДРЕСА_1 , в останніх наявна заборгованість за період з 01.09.2019 року по 30.11.2022 року, яка згідно розрахунку становить 22088,17 грн /а.с. 10-11/.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконали, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість за період з 01.09.2019 року по 30.11.2022 року, яка згідно розрахунку становить 22088,17 грн. Наданий стороною позивача розрахунок, який міститься у матеріалах справи, стороною відповідача не спростований, а тому позов підлягає до задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у застосуванні строку позовної давності не беруться до уваги, з огляду на наступне.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Частиною 1 ст. 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Вказане викладене у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц.

В даній справі відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності.

З наданих відповідачем відомостей про нарахування та оплату гарячої води за особовим рахунком НОМЕР_1 вбачається, що заборгованість за адресою АДРЕСА_3 виникла з жовтня 2018 року.

Разом з тим, з розрахунку заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з вересня 2019 року по листопад 2022 року, що виникла за адресою АДРЕСА_1 , вбачається визнання відповідачами своєї заборгованості, що підтверджується оплатою заборгованості у лютому 2020 року у розмірі 261,50 грн /а.с. 10 зв.-11/.

За вказаних обставин, відповідно до ст. 264 ЦК України строк позовної давності був перерваний, оскільки відповідачами вчинено дії, які свідчать про визнання спірної заборгованості.

Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі №759/17465/18.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії згідно з розрахунками, наданими позивачем, у зв`язку з тим, що строк позовної давності для звернення до суду з такими вимогами перервався частковою сплатою відповідачем суми заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 22 грудня 2023 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра