УХВАЛА

21 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 536/1273/21

провадження № 61-14013ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Сердюка В. В.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. у справі за позовом дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року дочірнє підприємство «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 1 282 872,96 грн.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2022 року позов ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» 1 282 872,96 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2022 року залишено без змін.

28 вересня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року.

Системою автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 відповідно до протоколу від 28 вересня 2023 року справу призначено судді-доповідачеві Фаловській І. М. та визначено, що до складу колегії входять судді: Ігнатенко В. М., Сердюк В. В.

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження, визнано наведені у клопотанні підстави пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги. Касаційний суд вказував на необхідність направлення заяви про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку, та надання відповідних доказів.

10 жовтня 2023 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді-доповідача Фаловської І. М. від розгляду зазначеної касаційної скарги.

Верховний Суд ухвалою від 13 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської І. М. визнав необґрунтованою та передав для вирішення зазначеного питання іншому судді у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Автоматизована система документообігу суду (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2023 року) визначила суддю Коротуна В. М. для розгляду зазначеної заяви ОСОБА_1

Верховний Суд ухвалою від 15 листопада 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М. відмовив.

З метою усунення обставин, які б давали щонайменший сумнів в об`єктивності і неупередженості суду, суддею Фаловською І. М. заявлено самовідвід з підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року передано на повторний автоматизований розподіл.

У зв`язку з постановленням Верховним Судом 30 листопада 2023 року ухвали про самовідвід судді Фаловської І. М. розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду Грицик О. Ф. від 04 грудня 2023 року призначено повторний автоматизований розподіл касаційної скарги (справи).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 грудня 2023 року справу призначено судді-доповідачеві Ігнатенку В. М., судді, які входять до складу колегії: Карпенко С. О., Сердюк В. В.

06 грудня 2023 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.

Верховний Суд ухвалою від 12 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. визнав необґрунтованою та передав для вирішення зазначеного питання іншому судді у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Автоматизована система документообігу суду (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 грудня 2023 року) визначила суддю Гудиму Д. А. для розгляду зазначеної заяви ОСОБА_1

Верховний Суд ухвалою від 14 грудня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. відмовив.

19 грудня 2023 року до Верховного Суду повторно надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.

Заява мотивована тим, що Верховний Суд у складі судді Гудими Д. А. помилково відмовив у задоволенні першої заяви про відвід суддів Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. В ухвалі від 14 грудня 2023 року суддя Гудима Д. А. не надав правову оцінку порушенням, допущеним суддею Фаловською І. М. Відповідач указував на порушення при повторному автоматизованому розподілі справи, під час якого визначено суддів Ігнатенка В. М. і Карпенко С. О. для розгляду його касаційної скарги. Зазначав про порушення його права на ознайомлення з матеріалами справи. Крім того, в ухвалі від 12 грудня 2023 року допущено описку у даті подання заяви про відвід судді Фаловської І. М. Така описка, на думку заявника, є додатковим підтвердженням сумнівів у безсторонності та незалежності суддів. Така ж описка була допущена і суддею Фаловською І. М.

ОСОБА_1 зазначив, що подання ним указаної заяви про відвід суддів Ігнатенка В. М. та Карпенко С. О. є єдиним засобом відновлення його порушених прав і за наведених підстав не може розцінюватися як засіб тиску на суддів у зв`язку зі здійсненням ними правосуддя.

Перевіривши викладені у заяві про відвід доводи, колегія суддів вважає, що вони є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно зі статтею 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України»).

Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

Доводи повторної заяви ОСОБА_1 про відвід зводяться до: незгоди з процесуальним рішенням судді Фаловської І. М. про залишення касаційної скарги без руху та ухвалою судді Гудими Д. А. про відмову в задоволенні першої заяви про відвід суддів Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.; допущення описок в ухвалах касаційного суду; порушення порядку визначення суддів Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. під час повторного автоматизованого розподілу справи та неознайомлення відповідача з матеріалами справи.

Доводи щодо порушення правил повторного автоматизованого розподілу справи між суддями при визначенні суддів Ігнатенка В. М. і Карпенко С. О. були перевірені під час вирішення першої заяви відповідача про відвід указаних суддів та не знайшли свого підтвердження. В ухвалах Верховного Суду від 12 грудня 2023 року та від 14 грудня 2023 року наведені встановлені судом обставини, що мають значення для перевірки доводів відповідача щодо порушення правил повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, а також їх юридична оцінка.

Доводи ОСОБА_1 про незгоду з процесуальними діями суддів Фаловської І. М. та Гудими Д. А. не можуть бути підставою для відводу суддів Ігнатенка В. М. і Карпенко С. О.

Посилання на допущення судом описок не свідчить про упереджене ставлення складу суду до будь-кого з учасників справи.

Безпідставними є і доводи відповідача про неознайомлення його з матеріалами справи, оскільки касаційним судом не вирішено питання про відкриття касаційного провадження та витребування справи. Водночас після надходження 05 грудня 2023 року заяви ОСОБА_1 про ознайомлення з частиною матеріалів справи, які перебувають у провадженні Касаційного цивільного суду, працівники Верховного Суду неодноразово телефонували на зазначені у цій заяві та касаційній скарзі номери телефонів відповідача з метою повідомлення про можливість ознайомлення, проте такі дзвінки залишилися без відповіді, про що складено відповідні телефонограми. Обставини про неможливість повідомлення судом відповідача про день та час ознайомлення з цими матеріалами за вказаним ним у відповідній заяві номером телефону ) підтверджуються ОСОБА_1 у його ж заяві про зміну номеру телефону від 14 грудня 2023 року.

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного, а доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і задоволення необґрунтованої заяви про відвід судді.

При цьому згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

За частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу суддів Верховного Суду Ігнатенка В. М. і Карпенко С. О., питання про відвід суддів відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на вирішення іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. у справі за позовом дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року, визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід суддів Верховного Суду Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О. передати судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк