Дата документу 20.12.2023 Справа № 335/6522/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/6522/23 Головуючий у 1 інстанції Гашук К.В.
Провадження № 22-ц/807/2331/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Трофимової Д.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення сум недоотриманої пенсії спадкодавця,

В С Т А Н О В И ЛА:

У липні 2023 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Трифонова А.В., звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, 3-ті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення сум недоотриманої пенсії спадкодавця.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 , окрім самої позивачки, є дружина померлого та мати позивачки ОСОБА_2 , а також брат позивачки ОСОБА_3

30.05.2022 спадкоємці першої черги за законом звернулися до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Дмитрієвої Н.П. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_4

ОСОБА_2 відмовилася від своєї частини спадщини на користь позивача та її брата, про що подала відповідну заяву.

ОСОБА_4 був пенсіонером і ветераном Міністерства внутрішніх справ України, перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду, у справі № 280/8199/21, було задоволено адміністративний позов ОСОБА_4 до ГУ ПФУ та, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії з 01 грудня 2019 року на підставі довідки про грошове забезпечення, яка видана Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області», з урахуванням раніше виплачених сум.

Дане судове рішення відповідачем було виконано частково, зокрема, після набрання законної сили рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/8199/21, з серпня 2022 року батько позивача почав отримувати пенсію у підвищеному розмірі. Але, як зазначено у відповіді Відповідача від 17.05.2023 № 7664-7376/Д-02/8-0800/23 на письмове звернення моєї матері ОСОБА_4 , Головним управлінням ПФУ в Запорізькій області ОСОБА_4 за життя було проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого в пенсійній справі сформувалася доплата у розмірі 161 160,52 грн. У даній відповіді також зазначено, що вказана сума заборгованості ОСОБА_2 не виплачена.

Наявність зазначеної заборгованості відповідача перед ОСОБА_4 також підтверджується Розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № за дорученням № Д /15 від 02.05.2023.

Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Дмитрієва Н.П. зверталася з відповідним запитом до ГУ ПФУ в Запорізькій області, але їй було відмовлено, з посиланням на ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої суми пенсії,що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців,осіб,які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними уз в`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте,батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті,мають право на одержання цих сум і втому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Позивач із братом домовилися, що вказана вище недоотримана сума пенсії їх померлого батька будуть належати позивачці.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на недоотриману суму пенсії у розмірі 161 160,52 грн., яка набута у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Проте, 10.07.2023 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Дмитрієвою Н.П. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Станом на дату перерахунку пенсії на підставі судового рішення (на липень 2022) спадкодавець був ще живий, помер він 08.12.2022, а відтак у відповідача було майже шість місяців, щоб виплатити йому дану заборгованість.

Просила суд стягнути з відповідача недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , у розмірі 161 160 грн. 52 коп., а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2023 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4 , у розмірі 161 160 (сто шістдесят одна тисяча сто шістдесят) гривень 52 копійки.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 611 (одна тисяча шістсот одинадцять) гривень 60 копійок та витрати на правову допомогу адвоката у сумі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень, а всього стягнути судові витрати у розмірі 8111 (вісім тисяч сто одинадцять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не застосовано норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що є спеціальним нормативно-правовим актом. І враховуючи саме спеціальні норми вказаного закону, не підлягають задоволенню позовні вимоги.

30.11.2023 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 , в якому зазначив про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище нормам процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано 13.12.2022 Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою померлого ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , яке видано Юрковською сільською радою Оріхівського району Запорізької області, а відтак, позивач є спадкоємцем першої черги після померлого батька.

Іншими спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є треті особи у справі, дружина спадкодавця ОСОБА_2 та його син ОСОБА_3

30.05.2023 спадкоємці першої черги, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , звернулись до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Дмитрієвої Н.П. із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 .

Інший спадкоємець першої черги ОСОБА_2 30.05.2023 подала нотаріусу заяву, відповідно до якої вона відмовилася від прийняття належної їй за законом спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

30.05.2023 приватним нотаріусом Дмитрієвою Н.П. направлено запит до ГУ ПФУ в Запорізькій області про наявність недоотриманої ОСОБА_4 пенсії та її розмір, на що отримала відповідь, в якій відповідач послався на ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач у справі ОСОБА_1 10.07.2023 звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка складається із сум пенсії померлого.

Щодо іншого спадкового майна, яке входить до складу спадщини після померлого ОСОБА_4 , між спадкоємцями першої черги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 25.07.2023 укладено договір про поділ спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Дмитрієвою Н.П. від 10.07.2023, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається із невиплаченої суми пенсії, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька гр. ОСОБА_4 .

Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стало те, що нотаріусом був зроблений запит про наявність невиплаченої пенсії померлого ОСОБА_4 , проте, ГУ ПФУ в Запорізькій області надало відповідь, що у відповідності до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина(чоловік), а також члени сім`ї,які проживали разом із пенсіонером надень його смерті, мають право на одержання цих сумі втому разі, якщо вони не належать до осіб,які забезпечуються пенсією уразі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У даній справі, предметом позову є право позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця першої черги після померлого ОСОБА_4 , на отримання спадкового майна у вигляді неодержаної спадкодавцем за його життя пенсії. При цьому, інший спадкоємець першої черги ОСОБА_3 не претендує на отримання даної частини спадщини, що підтверджується його заявою до суду, та тим, що вказані спадкоємці уклали договір про розподіл спадщини між собою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , за свого життя, звертався за захистом своїх порушених прав на виплату пенсії, у належному розмірі, до Запорізького окружного адміністративного суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2021, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_4 у проведенні з 01.12.2019 перерахунку пенсії у відповідності

до вимог статей 43, 51 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», виходячи із грошового забезпечення, зазначеного у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» №33/28-649 від 08.06.2021.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у відповідності до вимог статей 43, 51 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», провести з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 , із грошового забезпечення, зазначеного у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області №33/28-649 від 08.06.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду, Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_4 . Згідно розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою ОСОБА_4 , який здійснено на підставі рішення суду, сума доплати за період з грудня 2019 року по липень 2022 року становить 161160 грн. 52 коп.

Не дивлячись на те, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2021, яке набрало законної сили, було зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області, окрім здійснення перерахунку пенсії, виплатити недоплачену суму пенсії, вказана сума доплати до пенсії, за життя спадкодавця, йому не була виплачена, що не оспорювалось відповідачем у цій справі.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі

непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України повинні враховуватись при застосуванні відповідних норм права.

Отже, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із нарахованої, але неотриманої доплати до пенсії за період з грудня 2019 року по липень 2022 року, розмір якої становить 161 160,52 грн.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги, яка у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України, прийняла спадщину після померлого батька. З іншим спадкоємцем першої черги, ОСОБА_3 , укладено договір про поділ спадщини, і він не претендує на отримання спадщини у вигляді нарахованої ОСОБА_4 , але не отриманої останнім, пенсії.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими і їх слід задовольнити з підстав, які викладені у рішенні суду.

Суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами, що їх регулюють.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У статті 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21 (провадження № 61-10575св21) зазначено, що "законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії). Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19).

Суд встановив, що розмір нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_4 за життя пенсії становить 161 160,52 грн.

Позивач в установлений законом строк вступила у спадщину після смерті ОСОБА_4 як спадкоємиця за законом першої черги.

Отже, ОСОБА_1 успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про надання інформації щодо нарахованої, але не виплачена ОСОБА_4 за життя пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набула право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але не отриману ним пенсію, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України вона має право на її отримання".

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначено, що:

"тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони

майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що "підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України". Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю".

Наведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення апелянтом норм закону.

З огляду на наведене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Приймаючи рішення колегія суддів враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2023 року.

Головуючий

Судді: