Справа № 450/4032/20 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/399/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
Провадження №22-ц/811/400/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.В. Псярук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2022 року та на додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

24.11.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача в свою користь суму боргу у розмірі 744 000 грн, 3% річних в розмірі 22 687 грн, інфляційне збільшення боргу у розмірі 11 915,31 грн, що в сумі становить 778 602,31 грн, та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 24 листопада 2020 року він звернуся до відповідача з прохання продати його квартиру та придбати іншу. 24.10.2019 року він надав відповідачу нотаріально посвідчену довіреність для продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності. Відповідно до довіреності відповідачу надавалися всі необхідні повноваження, щодо укладення договору купівлі-продажу вищевказаної квартири. 08.11.2019 року було укладено договір купівлі-продажу квартири, який підписав відповідач на підставі виданої позивачем довіреності. Продаж квартири здійснено за ціною 608 750 грн., які покупець сплатив відповідачу повністю до підписання договору. Він при укладенні договору присутній не був, розрахунку з ним по договору не проводилося, а про договір він довідався після його укладення. 11.11.2019 року відповідач повернув йому лише 125 000 грн, отриманих від продажу квартири. Згідно усної домовленості між ними відповідач зобов`язувався протягом місяця купити йому однокімнатну квартиру та повернути кошти, які залишаться. При цьому, було домовлено, що він зніметься з реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 після купівлі йому відповідачем нової квартири з одночасною реєстрацією в таку. На момент звернення до суду відповідач свої зобов`язань не виконав, кошти не повернув та уникає зустрічей з ним. У зв`язку з такими діями відповідача він звернувся в поліцію та було зареєстровано кримінальне провадження за ознаками ч. 3 ст. 190 КК України. під час досудового розслідування якого він дізнався, що відповідач зняв його з місця реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 ще 06.11.2020 року. Крім того, відповідач при продажі квартири занизив ціну такої на 161 250 грн, завдавши йому збитків позивачу на зазначену суму. Також просив в порядку ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати за порушення виконання грошового зобов`язання.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 483 750 грн. (чотириста вісімдесят три тисячі сімсот п`ятдесят гривень) - суми основного боргу, 3 % річних - 14 751, 00 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот п`ятдесят одна гривня) та інфляційні - 11 951, 31 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня 31 коп.) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 5 848, 82 (п`ять тисяч вісімсот сорок вісім гривень 82 коп.) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 8787, 87 (вісім тисяч сімсот вісімдесят сім гривень 87 коп.).

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2022 року заяву представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додатково рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 4 506, 60 (чотири тисячі п`ятсот шість гривень 60 коп.)

В іншій частині заяви відмовлено.

Рішення та додаткове рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає оскаржувані судові рішення незаконними та такими, що ухвалені з порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначив, що із укладеної між сторонами довіреності від 24.10.2019 року вбачається, що така видана на підставі усної домовленості, а не на підставі договору доручення. Разом з тим, позивач уповноважив відповідача здійснювати ряд юридично значимих дій від імені позивача. При цьому будь-яких умов щодо здійснення таких дій в довіреності не зазначено.

Позивачем всупереч вимогам ст.ст.76-80,81 ЦПК України, позивач не долучив до позовної заяви договір доручення, який би визначав умови для вчинення певних юридичних дій та зумовлював певні правові наслідки у разі неналежного їх виконання чи не вчинення таких. Тому вважає, що до нього не можуть застосуватися положення ст. 1006 ЦК України. Відповідно, опісля продажу квартири у нього не винник обов`язок негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Судом не було досліджено належним чином докази, наявні в матеріалах справи, зокрема довіреність від 24.10.2019 року, що призвело до ухвалення рішення, що порушує права та інтереси відповідача. Зазначає, що між сторонами не укладалося договору доручення, а тому до даних правовідносин слід застосовувати ст.530 ЦК України.

Судом не враховано, що сторони між собою погодили, що відповідач після продажу квартири зобов`язувався купити позивачу однокімнатну квартиру та повернути решту коштів, які залишаться, а не одразу після продажу квартири передати йому отримані від продажу квартири кошти.

Крім того, позивачем при зверненні до суду обрано неналежний спосіб захисту права та нормативно-правове обґрунтування позовних вимог, оскільки вимога про стягнення грошових коштів на підставі ст. 1006 ЦК України не є належним способом захисту у даній справі. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 року у справі №200/606/18.

Судом безпідставно задоволено позовні вимоги про стягнення суми грошових коштів з врахуванням інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч.1 ст.625 ЦК України.

Щодо додаткового рішення суду, то скаржник зазначає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката не є співмірними зі складністю справи, виконаними роботами та наданими послугами, ця справа не впливає на репутацію сторін та до неї відсутній будь-який публічний інтерес. Вказує, що заявлені до відшкодування кошти не мають розумного розміру, крім того вони не є підтвердженими належними доказами.

Просить рішення суду та додаткове рішення скасувати та постановити нове, яким у позові та у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відмовити повністю.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 237, частини третьої статті 238 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно зі статтею 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Статтею 1003 ЦК України визначено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Положеннями ч.1 ст.1004 ЦК України передбачено, що повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Згідно зі статтею 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомити довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Згідно ч. 1 ст.1007 ЦК України, довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.

Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено, що 24.10.2019 року позивач ОСОБА_2 видав на ім`я відповідача ОСОБА_1 нотаріально посвідчену довіреність, відповідно до якої уповноважив відповідача бути його представником в усіх державних, громадських та інших органах, організаціях і установах, незалежно від підпорядкування форм власності, галузевої належності, в тому числі в органах місцевого самоврядування, нотаріату, державної реєстрації прав, житлово-експлуатаційних організаціях, в органах бюро технічної інвентаризації, центрах надання адміністративних послуг, перед суб`єктами оціночної діяльності, архівних установах; мати право вільного доступу до квартири; укласти, підписати договір купівлі-продажу квартири, визначати у всіх випадках суми, терміни та всі інші умови на власний розсуд, а також, в разі потреби, укласти і підписати попередній договір купівлі-продажу квартири, визначати у всіх випадках суми, терміни та всі інші умови на власний розсуд; отримати аванс, оплатити витрати, пов`язані з укладенням цих договорів, проводити розрахунки та отримати належні позивачу кошти по цих договорах; погасити платіж, доручення; бути представником з зняття позивача з реєстрації; подавати відмову від імені позивача, заяви і документи, одержувати будь-які витяги (у тому числі з державних та єдиних реєстрів), довідки, копії, дублікати документів та/чи інші документи, пов`язані з укладенням договорів, підписувати від імені позивача необхідні документи, вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з виконанням повноважень, наданих цією довіреністю.

Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам строком на один рік і дійсна до 24.10.2020 року. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Михайловою О.В., зареєстрована в реєстрі за № 2144 та внесена до Єдиного реєстру довіреностей реєстраційний запис № 40427622 від 24.10.2019 року, зазначено додаткові відомості : на продаж квартири АДРЕСА_2 .

На підставі зазначеної довіреності між відповідачем ОСОБА_1 , який діяв від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтджується копією договору купівлі-продажу квартири від 08.11.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коваль О.М., зареєстрованому в реєстрі за № 1542.

Згідно умов договору купівлі-продажу квартири, продаж квартири за домовленістю між сторонами вчинено за 608 750, 00 грн., які представник продавця одержав від покупця до підписання вказаного договору.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 11.11.2019 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 , грошові кошти в розмірі 125 000, 00 грн за продаж квартири АДРЕСА_2 .

09.06.2020 року позивач ОСОБА_2 подав нотаріусу заяву про припинення дії довіреності на ім`я відповідача, що стверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 42010201 від 09.06.2020 року, наданим п`ятою Львівською державною нотаріальною конторою Львівської області.

22.09.2020 року позивачем на адресу відповідача скерована вимога про повернення коштів, яка отримана відповідачем 26.09.2020 року.

Вимога позивача про повернення решти коштів, отриманих від продажу квартири, відповідачем по даний час не виконана, як і усна домовленість про купівлю позивачу однокімнатної квартири.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , районний суд виходив з того, що судом безспірно встановлено отримання повіреною особою ОСОБА_1 грошових коштів від продажу належної позивачу квартири, що обумовило виникнення в нього передбаченого пунктом 3 частини першої статті 1006 ЦК України обов`язку передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження виконання ним вказаного обов`язку перед позивачем, з врахуванням повернених коштів в сумі 125 000, 00 грн з останнього підлягає стягненню сума, що з врахуванням 3 % річних та інфляційних втрат за період з 12.11.2019 року по 17.11.2020 року становить: 483 750 грн (608 750 -125 000 = 483 750) - суми основного боргу, 3 % річних - 14 751, 00 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот п`ятдесят одна гривня) та інфляційні - 11 951, 31 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня 31 коп.) грн. Суд також виходив з того, що покликання позивача про заниження вартості квартири є безпідставним, оскільки згідно договору купівлі-продажу квартири, продаж такої за домовленістю між сторонами вчинено за 608 750, 00 грн, а нотаріально посвідченою довіреністю на відчуження квартири, виданою на ім`я відповідача ОСОБА_1 , передбачено право відповідача визначати самостійно суми, терміни та всі інші умови договору купівлі-продажу на власний розсуд.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та зібраним у справі доказам.

Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення суду, а саме, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката не є співмірними зі складністю справи, виконаними роботами та наданими послугами, та не є підтвердженими належними доказами, то такі на думку колегії суддів на увагу не заслуговують, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивача, суд враховував умови договору про надання правової допомоги від 05.11.2020 року; додаток до договору про надання професійної правничої допомоги від 09.11.2020 року; акт № 8 надання та приймання юридичних послуг від 22.10.2021 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 8 від 22.10.2021 року на суму 1 200, 00 грн.; акт № 9 надання та приймання юридичних послуг від 02.12.2021 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 9 від 22.10.2021 року на суму 1 200, 00 грн.; акт № 10 надання та приймання юридичних послуг від 22.10.2021 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 10 від 10.02.2022 року на суму 1 200, 00 грн.; акт № 11 надання та приймання юридичних послуг від 27.07.2021 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 11 від 22.02.2022 року на суму 1 200, 00 грн.; акт № 12 надання та приймання юридичних послуг від 27.07.2022 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 12 від 27.07.2022 року на суму 1 200, 00 грн.; акт № 13 надання та приймання юридичних послуг від 19.10.2022 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 13 від 19.10.2022 року на суму 1 200, 00 грн, та прийшов до висновку, що разом сплачена позивачем сума по квитанціях становить 7 200, 00 грн.

Однак, суд вважав обгрунтованим надання правничої допомоги адвоката лише на суму 6 000, 00 грн, що з врахуванням пропорційно задоволених позовних вимог становить 4 506, 60 грн, які і стягнув додатковим рішенням з відповідача в користь позивача.

З таким висновком районного суду колегія суддів погоджується повністю.

Підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду та додаткового рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 22 грудня 2023 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2022 року та додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2022 року залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2022 року та додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра