П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року м. Київ

Справа № 758/9563/15-ц

Провадження: № 22-ц/824/4522/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

секретарі Івасенко І. А., Ольшевська Ю. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Подільського районного суду м.Києва від 09 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Якимець О. І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та надання права на відповідь,

у с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_9 в ефірі телеканалу «1+1» у програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» було трансльовано сюжет під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10», в якому йшлось про те, що відомий бізнесмен ОСОБА_4 з використанням підроблених документів та за підтримки невстановленої групи осіб викрав та вивіз від своєї дружини 5 дітей. При цьому, у сюжеті у якості цього бізнесмена було продемонстровано фото та відеозображення його, позивача ОСОБА_1 , не зважаючи на те, що мова йшла про іншу особу - ОСОБА_5 . Фактично, даний сюжет у трансльованому варіанті створив у глядача враження, що, нібито, саме він, позивач, вчинив ряд протиправних дій щодо його так званої дружини ОСОБА_6 , та є пов`язаним з будівельними компаніями та мережею готелів. Окрім того, в сюжеті зазначено про існування зв`язків між « ОСОБА_7 », «кланом ОСОБА_12» та спробами захоплення Одеського аеропорту, що також не відповідає дійсності та є негативною інформацією. Також йому, ОСОБА_1 , стало відомо про подальшу трансляцію в ефірі телеканалу « 1+1 » цього ж самого сюжету, але вже з фото- та відео зображеннями одеського бізнесмена ОСОБА_5 . Цей виправлений відеоролик було розміщено на офіційному веб-сайті телевізійної служби новин «ТСН» - tsn.ua, у вкладці випуску програми «ТСН. 19:30» (ІНФОРМАЦІЯ_6). Однак, відповідач, транслюючи вже виправлений сюжет, так і не зазначив про неправдивість попереднього варіанту, де у якості одеського бізнесмена фігурує саме він, позивач, що не є спростуванням поширеної неправдивої інформації у розумінні чинного законодавства України. За наведених обставин, просив суд:

- визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію відомості, поширені в ефірі телеканалу « 1+1 » та на веб-сайті « tsn.ua » y програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» ІНФОРМАЦІЯ_9 у сюжеті під назвою ІНФОРМАЦІЯ_10»;

- зобов`язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1 + 1» за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, поширену в ефірі телеканалу « 1 + 1 » та на веб-сайті «tsn.ua» y програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» ІНФОРМАЦІЯ_9 у сюжеті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10» стосовно нього, позивача, шляхом оголошення ведучим змісту резолютивної частини рішення по суті даного спору в ефірі телеканалу «1 + 1» у програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» у такий самий ефірний час телевізійної служби новин «ТСН.19:30» та розміщення відео з оголошенням ведучим змісту резолютивної частини рішення по суті даного спору на веб-сайті «tsn.ua»;

- зобов`язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1 + 1» за власний рахунок надати позивачу можливість реалізувати право на відповідь тривалістю не меншою 2 хвилин 37 секунд у такий самий ефірний час телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» та на веб-сайті «tsn.ua» y формі створення попереднього відеозапису відповіді з посиланням на зміст сюжету, поширеного в ефірі телеканалу « 1 + 1 » у програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» ІНФОРМАЦІЯ_9 у сюжеті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10» стосовно позивача;

- зобов`язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1 + 1» за власний рахунок розмістити на офіційному веб-сайті «tsn.ua» відеозапис з оголошенням ведучим змісту резолютивної частини рішення по суті даного спору та відеозапису відповіді позивача з посиланням на зміст сюжету, поширеного в ефірі телеканалу « 1+1 » у програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» ІНФОРМАЦІЯ_9 у сюжеті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10»;

- визнати такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію, оприлюднену в аудіовізуальному творі - програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» у сюжеті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10» із заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_11») ІНФОРМАЦІЯ_9 о 19:30 годині та розміщену в мережі Інтернет за адресою ІНФОРМАЦІЯ_8 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » наступного змісту: «... ОСОБА_11 - людина в бізнесі дуже відома і з ним пов`язують будівельні компанії, а також мережу найрозкішніших готелів в столиці та Одесі. Окрім того, у пресі з`являлася інформація, що за сприяння клану ОСОБА_12 він разом зі своїм партнером ОСОБА_13 узяли під контроль Одеський міжнародний аеропорт...»;

- зобов`язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1+1» спростувати недостовірну інформацію, оприлюднену в аудіовізуальному творі - програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» у сюжеті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10» із заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_11» ІНФОРМАЦІЯ_9 о 19:30 годині, стосовно позивача шляхом оголошення ведучим змісту усього тексту резолютивної частини рішення по суті даного спору в ефірі телеканалу «1+1» (ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1+1») та на веб-сайті «tsn.ua» у програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» у такий самий ефірний час телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» та розміщення відео з оголошенням ведучим змісту резолютивної частини рішення по суті даного спору на веб-сайті «tsn.ua».

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що факт поширення відповідачем оспорюваної інформації визнаний учасниками справи, а тому не підлягає доказуванню згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Відповідачем не заперечувався вихід в ефір телеканалу «1+1» у програмі «Секретні матеріали. Підсумковий випуск» сюжету під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », в якому і було поширено недостовірну інформацію про нього, позивача. Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факту поширення інформації, не відповідає обставинами справи.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 24 січня та 14 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Заянчуковський С. О. в інтересах ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1+1» заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що позивачем не було доведено жодними доказами факту поширення оспорюваної інформації саме відповідачем ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1+1». Доказів поширення інформації в ефірі телеканалу надано не було. Посилання скаржника на те, що відповідачем підтверджувався факт поширення оспорюваної інформації не відповідає дійсності та спростовується поясненнями та запереченнями відповідача. Позивач не надав доказів звернення до телерадіоорганізації, або до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення у 14-денний строк з дня поширення такої інформації. Необхідність звернення саме протягом 14-денного строку з гіпотетичного дня поширення інформації обумовлена тим, що телерадіоорганізації зобов`язані зберігати поширені передачі виключно 14 днів від дати розповсюдження (ч. 4 ст. 48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення»). У ТОВ «ТРК «Студія 1+1» відсутні копії запису ефіру від 22.08.2015 року. Позивач також вимагає здійснити спростування на ресурсі tsn.ua, однак ресурс tsn.ua не належить ТОВ «ТРК «Студія 1+1», і ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1+1» не є власником веб-сайту, що знаходиться у мережі Інтернет за адресою www.tsn.ua.

В судовому засіданні до оголошення перерви адвокат Маковій В. Г. в інтересах ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити.

Адвокат Заянчуковський С.О. в інтересах ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1+1» заперечував проти апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання, призначене на 07 червня 2023 року, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

07 червня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Маковія В. Г. в інтересах ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю адвоката у невідкладних слідчих діях (обшуку). Також вказано, що повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 , окрім нього, адвоката Маковія В. Г., більш і нікому не надано.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності позивачки та її адвоката, колегія суддів ураховує наступне.

Відповідно до статті 372 ЦПК суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Як убачається із матеріалів справи, справа в провадженні Київського апеляційного суду перебуває з листопада 2022 року. Інтереси ОСОБА_1 при апеляційному перегляді справи представляють адвокати Маковій В. Г. та Гладкий Р. В. (т. 2 а.с. 207-208, 224-225).

Розгляд справи неодноразово відкладався, при цьому, дата наступного судового засідання була узгоджена з представниками сторін, в тому числі, з адвокатом Гладким Р.В. (т. 2 а.с. 226-228).

Посилаючись на неможливість прибуття в судове засідання у зв`язку із зайнятістю у невідкладних слідчих діях (обшуку), адвокат Маковій В. Г. не надав суду жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. Також до клопотання не долучено жодних доказів припинення повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 у адвоката Гладкого Р. В.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає наведені у клопотанні про відкладення розгляду справи обставини не поважними, а тому, ураховуючи межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, належне повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, а також те, що правова позиція сторін викладена у апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, представники сторін надали свої пояснення суду щодо суті спору, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе розглянути справу за відсутності скаржника та його представника, а також представника відповідача ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1+1».

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було доведено факту поширення відповідачем в ефірі ІНФОРМАЦІЯ_9 у програмі «ТСН. 19:30» недостовірної та такої, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача інформації, а наданий позивачем диск з відеозаписом не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ факту поширення недостовірної інформації в ефірі програми. Також позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що саме визначений ним відповідач - ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» є власником сайту tsn.ua у мережі Інтернет. Позивачем не доведено факту поширення саме відповідачем спірної інформації в мережі Інтернет за посиланнямІНФОРМАЦІЯ_8 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (частина перша статті 50 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду заяви за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмет спору та підстави позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Схожі за змістом висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

За змістом статті 46 ЦПК України, здатність мати цивільні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідачами у справах про захист гідності, честі чи діловоі? репутаціі? є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також є автором цієі? інформаціі?.

Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Вирішуючи спір про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації, суд повинен встановити суб`єктний склад сторін спору, з`ясувати, яка фізична або юридична особа поширила недостовірну інформацію, а також автора цієї інформації.

У пункті 6.5. постанови Великої Палати Верховного Суду 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Верховний Суд у постановах від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 та від 02 лютого 2022 року у справі № 199/4585/18 зазначив, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що веб-сайт - це сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка - це складова частина веб-сайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо; власник веб-сайту - це особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

Згідно статті 1 Закону України «Про телекомунікації» домен - це частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється; домен.UA - це домен верхнього рівня ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, створений на основі кодування назв країн відповідно до міжнародних стандартів, для обслуговування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет.

Власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу (стаття 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Згідно з частиною одинадцятою статті 52-1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власники веб-сайтів та постачальники послуг хостингу, крім фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, зобов`язані розміщувати у вільному доступі на власних веб-сайтах та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) таку достовірну інформацію про себе: а) повне ім`я або найменування власника веб-сайту та постачальника послуг хостингу; б) повну адресу місця проживання або місцезнаходження власника веб-сайту та постачальника послуг хостингу; в) контактну інформацію власника веб-сайту та постачальника послуг хостингу, у тому числі адресу електронної пошти, номер телефону, за якими з ними можливо оперативно зв`язатися.

Фізичні особи, які не є суб`єктами господарювання, розміщують у вільному доступі на веб-сайтах, власниками яких вони є, або в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) контактну інформацію власника веб-сайту, передбачену пунктом «в» цієї частини.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про телекомунікації» адміністрування адресного простору українського сегмента мережі

Інтернет включає комплекс організаційно-технічних заходів, необхідних для забезпечення функціонування технічних засобів підтримки адресування, у тому числі серверів доменних назв українського сегмента мережі Інтернет, реєстру домену.UA в координації з міжнародною системою адміністрування мережі Інтернет, спрямованих на систематизацію та оптимізацію використання, обліку та адміністрування доменів другого рівня, а також створення умов для використання простору доменних імен на принципах рівного доступу, захисту прав споживачів послуг Інтернет та вільної конкуренції.

Адміністрування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет здійснюється уповноваженою організацією для: 1) створення реєстру доменних назв і адрес мережі українського сегмента мережі Інтернет; 2) створення реєстру доменних назв у домені.UA; 3) створення та підтримки автоматизованої системи реєстрації та обліку доменних назв і адрес українського сегмента мережі Інтернет; 4) забезпечення унікальності, формування та підтримки простору доменних назв другого рівня в домені.UA; 5) створення умов для використання адресного простору українського сегмента мережі Інтернет на принципах рівного доступу, оптимального використання, захисту прав споживачів послуг Інтернет та вільної конкуренції; 6) представництва та захисту у відповідних міжнародних організаціях інтересів споживачів українського сегмента мережі Інтернет. Адміністрування адресного простору мережі Інтернет у домені.UA здійснюється недержавною організацією, яка утворюється самоврядними організаціями операторів/провайдерів Інтернет та зареєстрована відповідно до міжнародних вимог.

Утворення адресного простору, розподіл і надання адрес, маршрутизація інформації між адресами здійснюються відповідно до міжнародних вимог.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

У разі, якщо питання про залучення усіх належних відповідачів у справі про захист честі та гідності фізичної особи судом першої інстанції не вирішено, суд може відмовити у позові з цих підстав. При цьому, достовірність поширеної інформації, спростування якої є предметом позову, судом не перевіряється.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 742/1159/18 та від 18 грудня 2019 року у справі № 742/286/17.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позов ОСОБА_1 пред`явлено також до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , особи яких та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити.

Згідно наданої ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» довідки від 08.06.2016 року №65431/1, « ОСОБА_8 » є псевдонімом для групи редакторів служби новин.

Згідно довідок Державної фіскальної служби від 01.09.2015 року, що надані на запит суду першої інстанції, надати реєстраційний номер облікової картки осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 неможливо з причин неможливості ідентифікувати вказаних осіб.

З огляду на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 неможливо ідентифікувати як фізичних чи юридичних осіб, суд першої інстанції повинен був відмовити у позові, оскільки такі не можуть бути належними відповідачами у справі.

Окрім того, відмовляючи у позові з недоведеності того факту, що саме ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» є власником сайту tsn.ua у мережі Інтернет, суд першої інстанції мав би відмовити у задоволенні позову саме у зв`язку з неналежністю суб`єктного складу у даній справі, при цьому, не досліджуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Одночасна відмова в позові у зв`язку з неналежністю суб`єктного складу та необґрунтованістю позовних вимог не допускається.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 не можуть вважатись правильними.

Як убачається із матеріалів справи, листом № 096 від 25.03.2016 року, який було надано на запит суду першої інстанції, ТОВ «ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ» повідомило, що ТОВ «ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ» ініціювало процедуру реєстрації домену за наявності свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 , власником якого згідно даних з бази ДП «Український інститут промислової власності» є ТОВ «Студія 1+1» (т. 1 а.с. 47).

Отже, ТОВ Телерадіокомпанія «Студія «1+1» є власником доменного ім`я ОСОБА_9 , що використовується для адресації комп`ютерів і ресурсів в Інтернеті в розумінні статті 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». Згідно статей 16 та 20 цього ж Закону саме відповідачу, як власнику цього знаку для товарів та послуг, і належить право використовувати його для назви сайту в Інтернет.

Згідно відповіді Державної служби інтелектуальної водності України від 07.09.2016 року № 1-8/7223, за даними Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, власником знаку для товарів та послуг «TSN», «1plus1», «media1plus1», «Grupa1plus1» є ТОВ Телерадіокомпанія «Студія «1+1». Згідно з відомостями цього реєстру, даний знак за класом «38» призначений, зокрема, для захисту права власника знаку в питаннях: надання доступу до світової комп`ютерної мережі; надання телекомунікаційного зв`язку з світовою комп`ютерною мережею.

Відповідно до «Правил користування сайтом», розміщених у відкритому доступі на відповідному ресурсі https://tsn.ua/rules, на цій сторінці описані умови, які регулюють використання матеріалів проекту «ТСН», які доступні в мобільних та Smart TV додатках, чат-ботах, додатках для інтеграції з соціальними мережами, а також ті, що публікуються на сайті https://tsn.ua, розроблених ТОВ «1+1 Інтернет» та її підрозділами (далі - «Сайт», «Ми», «Компанія»).

Сукупність наявних у справі доказів вказує про належність сайту http://tsn.ua саме ТОВ Телерадіокомпанія «Студія «1+1», а відтак висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що саме ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» є власником сайту tsn.ua у мережі Інтернет є помилковим та таким, що не відповідає обставинам справи.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 Закону України «Про інформацію»).

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання з використанням радіо, телебачення чи інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є демонстрація в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, а так само поширення за допомогою електронних засобів, що за своїм змістом або формою ганьблять гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України та статті 12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

За статтею 59 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» телерадіоорганізація, зокрема, зобов`язана: а) дотримуватися законодавства України та вимог ліцензії; в) поширювати об`єктивну інформацію.

Поширенням інформації вважається опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до змісту статті 48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» кожна телерадіоорганізація-ліцензіат зобов`язана вести журнал обліку передач, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій). У журналі обліку передач фіксуються: дата випуску, час початку і закінчення передачі; назва і тема передачі; прізвище авторів і ведучих передачі; мова передачі. Журнал обліку передач зберігається телерадіоорганізацією протягом року з дня останнього запису в ньому. Усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій), повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів від дати їх розповсюдження, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо їхнього змісту. У разі подання скарги щодо змісту передачі її записи зберігаються до того часу, поки скаргу не буде розглянуто і рішення стосовно неї не буде прийнято у визначеному порядку.

За змістом частин першої, третьої, п`ятої статті 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи. Заяву з вимогою спростування має бути подано до телерадіоорганізації у письмовій формі протягом 14 днів з дня поширення таких відомостей з письмовим повідомленням про це Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення. На вимогу заявника телерадіоорганізація зобов`язана надати йому можливість безкоштовного прослуховування (перегляду) відповідного фрагмента програми чи передачі або надати копію запису фрагмента з відповідною оплатою.

Однак, звернення громадянина або юридичної особи до телерадіоорганізації зі скаргою в порядку статті 64 Закону України «Про телебачення та радіомовлення» не є обов`язковою передумовою звернення до суду за захистом недоторканості ділової репутації, адже передбачає право, а не обов`язок особи на звернення до телерадіоорганізації зі скаргою щодо змісту відповідних програм та передач та, відповідно, на отримання копії запису фрагмента зі спірної інформацією. Право на судовий захист ділової репутації не залежить від того, чи скористалися громадянин чи юридична особа правом вимагати від телерадіоорганізації спростування недостовірної інформації в позасудовому порядку.

Тому сплив установленого законом 14-денного строку зберігання трансльованої передачі та незвернення заявника до телерадіоорганізації протягом цього строку з відповідною (відповідними) вимогою (вимогами) у порядку частин третьої, п`ятої статті 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» про спростування недостовірної інформації та/або про надання копії запису фрагмента передачі не позбавляє його можливості захистити свої права у судовому порядку з дотриманням принципу змагальності сторін, суть якого полягає, зокрема, в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20.

Отже, позивач має право надати або відеозапис, отриманий у порядку статті 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», або відеозапис з електронного інтернет-джерела (електронної платформи), на якому (якій) розміщено відеоролик. Якщо особа не має такого запису й надає копію, отриману з інших джерел, суд може витребувати відеозапис за наявності сумніву у відповідності поданого відеозапису оригіналу. Якщо відеозапис не зберігся взагалі, то сторони мають право доводити факти порушеного права у справі будь-якими доказами.

У справі, яка переглядається, встановлено, що архівна копія запису відео сюжету, який транслювався у ефірі телеканалу 1+1 ІНФОРМАЦІЯ_9 у програмі «ТСН. 19:30» не збереглась.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач надав суду CD-диск, на якому, як зазначив позивач, збережено саме оригінальний сюжет, який транслювався у ефірі телеканалу «1+1» ІНФОРМАЦІЯ_9.

Судом, за результатами вивчення вказаного компакт-диску та перегляду зафіксованого на ньому відеофайлу, встановлено, що дата створення відповідного файлу є 28 серпня 2015 року, що є відмінною від ІНФОРМАЦІЯ_9, тобто, відповідний відеоролик не є записом ефіру каналу 1+1, в якому у програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» було показано сюжет під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10» із заголовком «Скандального бізнесмена Грановського дружина звинувачує у викраденні п`ятьох їхніх дітей».

Вказаний відеозапис не містить логотипу телевізійного каналу «1+1», який, ураховуючи вимоги статті 1 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», слугує засобом для вирізнення ефірного часу однієї телерадіоорганізації від іншої.

Окрім того, позивачем не зазначено про джерело отримання, фіксації та запису на оптичний диск спірного відеозапису, у кого міститься оригінал відеозапису та не засвідчено копію електронного доказу електронним цифровим підписом.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували вихід ІНФОРМАЦІЯ_9 в телевізійний ефір телеканалу «1+1» випуску програми «ТСН. 19:30» із сюжетом під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10» із заголовком «Скандального бізнесмена Грановського дружина звинувачує у викраденні п`ятьох їхніх дітей» саме такого змісту, який зафіксований на наданому позивачем відеозаписі, матеріали справи не містять.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази поширення спірного сюжету ІНФОРМАЦІЯ_9 на веб-сайті «tsn.ua». Більш того, на теперішній час на вказаному веб-сайті відсутні публікації, які були розміщені до січня 2016 року.

З огляду на викладене, вимоги позивача про визнання такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію відомості, поширені в ефірі телеканалу « 1+1 » та на веб-сайті «tsn.ua» y програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» ІНФОРМАЦІЯ_9 у сюжеті під назвою ІНФОРМАЦІЯ_10» та зобов`язання відповідача за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, надати позивачу можливість реалізувати право на відповідь а також розмістити на офіційному веб-сайті «tsn.ua» відеозапис з оголошенням ведучим змісту резолютивної частини рішення по суті даного спору та відеозапису відповіді позивача з посиланням на зміст сюжету, поширеного в ефірі телеканалу « 1+1 » у програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» ІНФОРМАЦІЯ_9 у сюжеті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Необґрунтованими є і вимоги позивача про визнання такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію, оприлюднену в аудіовізуальному творі - програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» у сюжеті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10» із заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3» на телеканалі «1+1» ІНФОРМАЦІЯ_9 о 19:30 годині та розміщену в мережі Інтернет за адресою ІНФОРМАЦІЯ_8 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » наступного змісту: «... ОСОБА_11 - людина в бізнесі дуже відома і з ним пов`язують будівельні компанії, а також мережу найрозкішніших готелів в столиці та Одесі. Окрім того, у пресі з`являлася інформація, що за сприяння клану ОСОБА_12 він разом зі своїм партнером ОСОБА_13 узяли під контроль Одеський міжнародний аеропорт...».

При перевірці доводів позивача встановлено, що за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 на веб-сайті « tsn.ua » розміщений аудіовізуальний твір під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з текстом наступного змісту: «Дружина відомого одеського бізнесмена ОСОБА_10 звинувачує чоловіка у викраденні п`ятьох дітей. Вони перебували на віллі в турецькій Аланії, коли ОСОБА_11 приїхав із групою чоловіків і силою забрав дітей, як сам каже, до України. Конфлікт зафіксували камери спостереження. ОСОБА_11 людина в бізнесі дуже відома. Із ним пов`язують будівельну компанію, а також мережу найрозкішніших готелів у столиці та Одесі. Зустрітися з ТСН ОСОБА_4 не погодився.»

Однак, датою розміщення цього твору є 23 серпня 2015 року 17:45 год, а не ІНФОРМАЦІЯ_9 як зазначає позивач. Більш того, з вказаного контенту не убачається, що спірна інформація стосується саме особи позивача. У статті немає будь-якого зазначення про те, що саме з позивачем ОСОБА_1 пов`язуються події, зазначені у відеоролику, та висловлювання «... ОСОБА_11 - людина в бізнесі дуже відома і з ним пов`язують будівельні компанії, а також мережу найрозкішніших готелів в столиці та Одесі. Окрім того, у пресі з`являлася інформація, що за сприяння клану ОСОБА_12 він разом зі своїм партнером ОСОБА_13 узяли під контроль Одеський міжнародний аеропорт...», відповідно, вказана інформація не порушує та не може порушувати особистих немайнових прав позивача.

Доводи скаржника про те, що факт поширення відповідачем оспорюваної інформації визнаний учасниками справи, а тому не підлягає доказуванню згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема, відзивами відповідача на позов, а також на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Суд першої інстанції по суті спору дійшов правильного висновку про відмову в позові, проте допустив неповне встановлення обставин у справі, зокрема, про те, що ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» не є власником сайту tsn.ua у мережі Інтернет.

У зв`язку з наведеним, рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 22 червня 2023 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова