КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 824/82/23

Провадження № 22-вк/824/91/2023

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Донецького обласного постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правозахист підприємств та громадян України» від 20 жовтня 2022 року у справі № 02-10/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Донецького обласного постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правозахист підприємств та громадян України» від 20 жовтня 2022 року у справі № 02-10/2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 03 лютого 2011 року у розмірі 1 035 361,00 доларів США, що становить еквівалент у гривні 37 861 702,30 грн. за курсом НБУ на день прийняття судового рішення (курс НБУ на 20 жовтня 2022 року - 36,5686 грн.), суму штрафу за прострочення виконання договору позики від 03 лютого 2011 року, у розмірі 110 000,00 доларів США, що становить еквівалент к гривні 4 022 646,00 грн. за курсом НБУ на день ухвалення рішення третейського суду, а загалом стягнуто 1 145 361,00 доларів США, що дорівнює 41 884 248,30 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 000,00 грн. суму третейського збору, яку сплатив позивач при зверненні до третейського суду з позовною заявою (а.с. 4-14).

29 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Донецького обласного постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правозахист підприємств та громадян України» від 20 жовтня 2022 року у справі № 02-10/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування заяви зазначав, що рішення Донецького обласного постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правозахист підприємств та громадян України» від 20 жовтня 2022 року у справі № 02-10/2021 набрало законної сили з моменту оголошення, однак, станом на день подання заяви рішення третейського суду ОСОБА_2 в добровільному порядку не виконане. Вказував, що рішення третейського суду не скасоване, третейська угода між сторонами не визнана недійсною, у провадженні компетентного суду не розглядається справа про оскарження рішення третейського суду чи відповідної третейської угоди (а.с. 1-3).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 червня 2023 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26 червня 2023 року об 11 год. 00 хв. (а.с. 20).

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Ліндаєв О.С. підтримав заяву і просив її задовольнити. Представник ОСОБА_2 - адвокат Поливяний О.Л. не заперечував проти задоволення заяви.

Інші особи, які беруть участь у розгляді справи до суду не прибули, причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від вказаних осіб не надходили, про розгляд справи були сповіщені належним чином. Заявник ОСОБА_1 був повідомлений на зазначену ним адресу електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. Повідомлення ОСОБА_2 повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 не заперечував його представник - адвокат Ліндаєв О.С., належне повідомлення судом ОСОБА_2 підтвердив в суді його представник - адвокат Поливяний О.Л. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 22-34).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 1 ст. 485 ЦПК України суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, який був нотаріально посвідчений, згідно якого ОСОБА_2 отримав в борг грошові кошти в сумі 1 100 000 доларів США, що станом на день отримання позики еквівалентно 8 735 870 грн. за курсом НБУ, які зобов`язався повернути до 03 лютого 2021 року.

03 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено третейську угоду, за умовами якої у разі виникнення спору між ними з приводу виконання умов вказаного договору позики від 03 лютого 2011 року, а також визнання їх дійсними чи недійсними, вирішується Донецьким обласним постійно діючим третейським судом при Асоціації «Правозахист підприємств та громадян України» відповідно до Закону України «Про третейські суди», Регламенту третейського суду та законодавства України (а.с. 15).

Рішенням Донецького обласного постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правозахист підприємств та громадян України» від 20 жовтня 2022 року у справі № 02-10/2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 03 лютого 2011 року у розмірі 1 035 361,00 доларів США, що становить еквівалент у гривні 37 861 702,30 грн. за курсом НБУ на день прийняття судового рішення (курс НБУ на 20 жовтня 2022 року - 36,5686 грн.), суму штрафу за прострочення виконання договору позики від 03 лютого 2011 року, у розмірі 110 000,00 доларів США, що становить еквівалент к гривні 4 022 646,00 грн. за курсом НБУ на день ухвалення рішення третейського суду, а загалом стягнуто 1 145 361,00 доларів США, що дорівнює 41 884 248,30 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 000,00 грн. суму третейського збору, яку сплатив позивач при зверненні до третейського суду з позовною заявою (а.с. 4-14).

Із зазначеного рішення вбачається, що воно набуває чинності з моменту його оголошення.

Провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів регламентовано главою 4 розділу IX ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу.

Статтею 486 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні підстави для відмови у видачі виконавчого листа наведені у ст. 56 Закону України «Про третейські суди».

Судом не встановлено підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Донецького обласного постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правозахист підприємств та громадян України» від 20 жовтня 2022 року у справі № 02-10/2021, визначених ст. 486 ЦПК України чи Законом України «Про третейські суди».

Згідно договору позики ОСОБА_2 є позичальником, а тому позов про стягнення заборгованості за договором позики підвідомчий третейському суду відповідно до ст. 6 Закону України «Про третейські суди». Між сторонами укладено третейську угоду. Строк для звернення за видачею виконавчого документа заявником не пропущено.

Матеріали справи не містять доказів добровільного виконання рішення Донецького обласного постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правозахист підприємств та громадян України» від 20 жовтня 2022 року у справі № 02-10/2021.

Рішення Донецького обласного постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правозахист підприємств та громадян України» від 20 жовтня 2022 року у справі № 02-10/2021 не скасовано, третейська угода між сторонами не визнана недійсною, у провадженні компетентного суду не розглядається справа про оскарження рішення третейського суду чи відповідної третейської угоди. Рішення третейського суду не містить способу захисту прав та охоронюваних інтересів, який не передбачений законом. Судом також не встановлено невідповідності складу третейського суду вимогам закону.

Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив представник ОСОБА_2 - адвокат Поливяний О.Л. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 33-34).

З огляду на те, що судом не встановлено підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Донецького обласного постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правозахист підприємств та громадян України» від 20 жовтня 2022 року у справі № 02-10/2021, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Донецького обласного постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правозахист підприємств та громадян України» від 20 жовтня 2022 року у справі № 02-10/2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики від 03 лютого 2011 року у розмірі 1 035 361,00 доларів США, що становить еквівалент у гривні 37 861 702,30 грн. за курсом НБУ на день прийняття судового рішення (курс НБУ на 20 жовтня 2022 року - 36,5686 грн.), суми штрафу за прострочення виконання договору позики від 03 лютого 2011 року, у розмірі 110 000,00 доларів США, що становить еквівалент к гривні 4 022 646,00 грн. за курсом НБУ на день ухвалення рішення третейського суду, а загалом 1 145 361,00 доларів США, що дорівнює 41 884 248,30 грн., а також 25 000,00 грн. суми третейського збору, яку сплатив позивач при зверненні до третейського суду з позовною заявою.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 536,80 грн. судового збору за подання заяви про видачу виконавчого листа, сплата якого підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с. 16).

Щодо апеляційного оскарження ухвали суду про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Згідно з частиною третьою статті 487 ЦПК України ухвала суду про відмову у видачі виконавчого листа може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку, встановленому для оскарження рішення суду першої інстанції.

Глава 4 розділу ІХ ЦПК України не визначає правила оскарження ухвали суду, якою задоволено заяву про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Відповідно до пункту 39 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Тлумачення пункту 39 частини першої статті 353 та статті 487 ЦПК України дає підстави для висновку, що законодавець передбачив право оскаржувати в апеляційному порядку виключно ухвали апеляційного суду як суду першої інстанції про повернення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду та про відмову у видачі виконавчого листа.

Тож ухвала, якою суд вирішив видати виконавчі листи на примусове виконання рішення третейського суду, не підлягає апеляційному оскарженню, оскільки її не зазначено в переліку ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги, згідно із частиною першою статті 353 та статтею 487 ЦПК України.

Проте, ненадання такої процесуальної можливості не призводить до порушення конституційної засади судочинства - рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом - та не має наслідком порушення права особи на судовий захист, оскільки у такому випадку ЦПК України передбачає право на оскарження рішення третейського суду (стаття 454 ЦПК України) та, у визначених законом випадках, на подання заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (стаття 432 ЦПК України).

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 січня 2019 року у справі № 755/6330/16-ц (провадження № 61-49134ск18). Висновок про неможливість оскарження ухвали суду про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2743цс15, та неодноразово підтверджено Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 17 січня 2019 року у справі № 796/186/2018 (провадження № 61-47272ав18), від 30 січня 2020 року у справі № 796/51/2018 (провадження № 61-8589ав19), від 04 квітня 2022 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-2910ав22), від 27 жовтня 2022 року у справі № 824/64/22(провадження № 61-10565ав22) та від 10 березня 2023 року у справі № 803/45/21 (провадження 61-3332ас23).

Керуючись ст. ст. 141, 485, 486, 487 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Донецького обласного постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правозахист підприємств та громадян України» від 20 жовтня 2022 року у справі № 02-10/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, яким вирішено:

«Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики від 03 лютого 2011 року у розмірі 1 035 361,00 доларів США, що становить еквівалент у гривні 37 861 702,30 грн. за курсом НБУ на день прийняття судового рішення (курс НБУ на 20 жовтня 2022 року - 36,5686 грн.), суму штрафу за прострочення виконання договору позики від 03 лютого 2011 року, у розмірі 110 000,00 доларів США, що становить еквівалент у гривні 4 022 646,00 грн. за курсом НБУ на день ухвалення рішення третейського суду (курс НБУ на 20 жовтня 2022 року - 36,5686 грн.), а загалом стягнути 1 145 361,00 доларів США, що дорівнює 41 884 248,30 грн. за курсом НБУ на день ухвалення рішення третейського суду (курс НБУ на 20 жовтня 2022 року - 36,5686 грн. за один долар США). Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 000,00 грн. суму третейського збору, яку сплатив позивач при зверненні до третейського суду з позовною заявою».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) 536 грн. 80 коп. судового збору.

Дані сторін третейського спору:

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 );

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено: 26 червня 2023 року.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець