УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 464/4100/23

провадження № 61-17770ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Краснощокова Є. В., розглянувши касаційну скаргу Львівської міської ради на постанову Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Ванівського О. М., Цяцяка Р. П. у справі за позовом Львівської міської ради до Приватного підприємства «Івзо Плюс», ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Львівська міська рада звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Івзо Плюс», ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації та зобов`язання вчинити дії.

У червні 2023 року ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні подав до суду позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до Львівської міської ради, Приватного підприємства «Івзо Плюс», ОСОБА_1 , яку просив прийняти до спільного розгляду справи.

ОСОБА_2 у позовній заяві просить:

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 1/10 нежитлового приміщення літ. «Б-1», загальною площею 60 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати укладеним між ОСОБА_2 та ПП «Івзо Плюс» договір купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. «Б-1», загальною площею 60 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати за ним право власності на нежитлове приміщення літ. «Б-1», загальною площею 60 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та право користування земельною ділянкою площею 60 кв. м, на якій розміщене зазначене нежитлове приміщення.

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 26 липня 2023 року у прийнятті до спільного розгляду позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено, позов повернуто заявникові. Суд роз`яснив ОСОБА_2 право пред`явлення позову на загальних підставах в загальному порядку.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

позови не є взаємопов`язаними, спільний їх розгляд є недоцільним, оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 містять інший предмет позову, залучення ОСОБА_2 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору та об`єднання його позову з позовом Львівської міської ради, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників справи, спільний розгляд заяв утруднить розгляд справи та вплине на розумні строки розгляду справи.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Постановою постанову Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року апеляційну скаргуОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 26 липня 2023 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання прийняття до спільного розгляду разом з позовною заявою Львівської міської ради.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

предметом спору є нежитлове приміщення, позначене літ. «Б-1», загальною площею 60 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій знаходиться зазначене нежитлове приміщення.

Однією із позовних вимог Львівської міської ради є усунення перешкод в користуванні Львівською міською радою земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 шляхом демонтажу Приватним підприємством «Івзо Плюс» та ОСОБА_1 об`єкта під літ. «Б-1» площею 60 кв. м за адресою АДРЕСА_1 ., а в позовній заяві ОСОБА_2 є вимога про визнання за ним права власності на нежитлове приміщення літ. «Б-1», загальною площею 60 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та право користування земельною ділянкою площею 60 кв. м, на якій розміщене зазначене нежитлове приміщення;

задоволення судом позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на нежитлове приміщення літ. «Б-1», загальною площею 60 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , може виключити часткове задоволення позову Львівської міської ради, а саме, позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні Львівською міською радою земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 шляхом демонтажу ПП «Івзо Плюс» та ОСОБА_1 об`єкта під літ. «Б-1» площею 60 кв. м за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , пред`явивши позов з самостійними вимогами про визнання за ним права власності на об`єкт під літ. «Б-1» площею 60 кв. м за адресою АДРЕСА_1 , у випадку прийняття його позову судом до розгляду разом з первісним позовом Львівської міської ради, міг би не просто заперечувати щодо вимог позивача Львівської міської ради, а доводити належність йому на праві власності спірного об`єкту нерухомого майна, а ухвалення рішення про визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно виключатиме можливість задоволення позовної вимоги Львівської міської ради про усунення перешкод в користуванні Львівською міською радою земельною ділянкою в АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу об`єкта під літ. «Б-1» площею 60 кв. м за адресою АДРЕСА_1 .

Позов Львівської міської ради і позов ОСОБА_2 взаємопов`язані, так як стосуються одного і того ж нежитлового приміщення під літ. «Б-1» площею 60 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а задоволення позову ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на цей об`єкт нерухомого майна може виключити частково задоволення первісного позову Львівської міської ради про усунення перешкод в користуванні Львівською міською радою земельною ділянкою в АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу об`єкта під літ. «Б-1» площею 60 кв. м за адресою АДРЕСА_1 , що свідчить про доцільність їх спільного розгляду.

У грудні 2023 року Львівська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року, ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 26 липня 2023 року залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, оскільки ухвала суду першої інстанції про відмову у залученні до участі у справі третьої особи не входить до переліку ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду;

помилково відкрите апеляційне провадження на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду підлягає закриттю як помилково відкрите. Апеляційний суд на ці обставини увагу не звернув, помилково переглянув судове рішення, що не входить до переліку ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України та частиною третьою статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Положеннями частини другої статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У статті 52 ЦПК України зазначено, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача. Після вступу у справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку.

За статтею 195 ЦПК України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження, застосовуються положення статей 193 і 194 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом (частина третя статті 193 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (частини третя статті 194 ЦПК України).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Частиною шостою статті 185 ЦПК України, до якої відсилає частина друга статті 194 ЦПК України, передбачено, що про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Про залишення зустрічної позовної заяви в суді у випадку її повернення заявнику зазначено у частині третій статті 194 ЦПК України.

Процесуальним законом визначено уніфікований, єдиний підхід при застосуванні наслідків подання позовної заяви (первісної, зустрічної, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), яка подана без додержання вимог, що визначені ЦПК України. Таким чином, існує необхідність і у застосуванні єдиного підходу при реалізації учасниками справи права на апеляційне оскарження ухвали суду про повернення позовної заяви (первісної, зустрічної, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору).

У пункті 15.10 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України зазначено, що у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-9, 11, 14-16, 20, 22, 23, 37-39 частини першої статті 353 цього Кодексу (крім ухвал про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову, про відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження), чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали.

За змістом вказаної норми ухвала про відмову у задоволенні клопотання про прийняття позову третьої особи, відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, підлягає апеляційному оскарженню.

Отже, виходячи зі змісту положень частини шостої статті 185, частин другої, третьої статті 194, пункту 15.10 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про прийняття позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, підлягає апеляційному оскарженню відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України.

Такі висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 333/6667/20, яка підтримана Верховним Судом у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 462/7482/19 та від 06 липня 2022 року у справі № 953/7178/20.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції переглянув ухвалу суду першої інстанції про відмову у вступі у справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в той час як це судове рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, є неприйнятними, оскільки в дійсності предметом апеляційного оскарження була ухвала суду першої інстанції про відмову у прийнятті і повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору, а таке судове рішення підлягає оскарження відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської міської ради на постанову Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року у справі за позовом Львівської міської ради до Приватного підприємства «Івзо Плюс», ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков