КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №761/10641/23 Головуючий у 1 інстанції: Матвєєва Ю.О.

Провадження №22-ц/824/11903/2023 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

05 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Сушко Л.П., Музичко С.Г.

при секретарі Дуб С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби Україна» до ОСОБА_1 про розірвання попереднього договору,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2023 року ТОВ «ВКФ Фарби Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання попереднього договору.

В обґрунтування позову зазначало, що 11 липня 2014 року між ТОВ «ВКФ Фарби Україна» та ОСОБА_1 укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І. за реєстровим № 1565.

Відповідно до умов вказаного договору сторони зобов`язались, в строки, встановлені даним договором, укласти в майбутньому договір купівлі-продажу відповідного до якого ТОВ «ВКФ Фарби України» зобов`язалося передати окрему квартиру, характеристики якої вказані в п. 1.3. розділу 1 цього Попереднього договору, в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язалася прийняти об`єкт та належним чином оплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 попереднього договору.

ТОВ «ВКФ Фарби України» вказувало, що ОСОБА_1 було порушено умови попереднього договору, що виразилось у несплаті частини грошових коштів за вказаним договором, повідомлення про неможливість виконання свого зобов`язання відповідачкою не направлялось, що мало наслідком не укладення основного договору у визначений сторонами строк, внаслідок чого зобов`язання за попереднім договором є припиненими в силу вимог закону.

При цьому, після направлення позивачем на адресу ОСОБА_1 письмового повідомлення про розірвання попереднього договору, сторонами не укладено та нотаріально не посвідчено додатковий договір щодо розірвання попереднього договору, що в подальшому, може негативно вплинути на майнові права позивача.

З урахуванням викладеного, позивач ТОВ «ВКФ Фарби України» просило розірвати попередній договір від 11 липня 2014 року, укладений між ним та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І. за реєстровим № 1565.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 16 червня 2023 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду від 11 травня 2023 року в частині обґрунтування підстав для залишення позову без задоволення та ухвалити нове рішення, яким залишити позовні вимоги ТОВ «ВКФ Фарби України» без задоволення з інших підстав, викладених ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, правильно вирішивши справу (залишив позов без задоволення), неправильно визначив підстави для обґрунтування залишення позову без задоволення, зокрема вказавши, що з позовом до суду ТОВ «ВКФ Фарби України» звернулося у березні 2023 року, тобто після того, як попередній договір начебто припинив свою дію на підставі ч. 3 ст. 635 ЦК України, що, на думку суду, виключає можливість задоволення вимог про його розірвання, проте належним обґрунтуванням підстав залишення позову без задоволення має бути наступне.

Позивач у цій справі не довів порушення ОСОБА_1 умов Попереднього договору, а доводи щодо невиконання грошового зобов`язання, є безпідставними, з огляду на умови Попереднього договору.

Крім того, не заслуговує на увагу аргумент ТОВ «ВКФ Фарби України», як на підставу розірвання Попереднього договору в односторонньому порядку, неукладення Основного договору в строк до 30 червня 2015 року, оскільки вказаний обов`язок, поєднано з умовою надсилання позивачем пропозиції на укладення Основного договору, а також отримання Позивачем відповідних документів обумовлених сторонами у п. 1.2 Попереднього договору.

ТОВ «ВКФ Фарби України» не доведено, той факт, що ОСОБА_1 порушила взяте зобов`язання за Попереднім договором, зокрема, порушила умови Попереднього договору, що було б підставою для застосування п.5.4 Попереднього договору, а саме: розірвання договору, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем.

Окрім того, не встановлено, що ТОВ «ВКФ Фарби України» було оформлено право власності на об`єкт нерухомості, що є об`єктивною перешкодою для підписання сторонами Основного договору.

04 вересня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ТОВ «ВКФ Фарби України», в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні адвокат Мороз С.С. - представник ТОВ «ВКФ Фарби України» заперечувала проти апеляційної скарги, просила відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 липня 2014 року між ТОВ «ВКФ Фарби України» та ОСОБА_1 укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І., за реєстровим № 1565.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору сторони зобов`язуються, в строки встановлені даним попереднім договором, укласти в майбутньому договір купівлі-продажу відповідно до якого ТОВ «ВКФ Фарби України» зобов`язується передати окрему квартиру, характеристики якої вказані в п. 1.3. розділу 1 цього попереднього договору, в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач зобов`язується прийняти Об`єкт та належним чином оплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 Попереднього договору.

Пунктом 1.2. Попереднього договору визначено, що сторони зобов`язуються укласти Основний договір в строк до 30 червня 2015 року. Сторони встановили, що Основний договір укладається протягом п`яти календарних днів з моменту отримання ОСОБА_1 відповідного повідомлення від ТОВ «ВКФ Фарби України». В будь-якому випадку ТОВ «ВКФ Фарби України» повинен направити ОСОБА_1 вказане повідомлення протягом 5 робочих днів після отримання ним правовстановлюючих документів на Об`єкт та надання Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві документів, що є необхідними для належного укладення та оформлення Основного договору.

Згідно із п. 2.1. Попереднього договору сторони встановили, що при укладенні Основного договору 100% ціна об`єкта (сума Основного договору) буде, разом з ПДВ складати 257 600,00 грн. грн.

Відповідно до п. 2.3. Попереднього договору сторони встановили, що виконання зобов`язання щодо укладення та виконання Основного договору, яке встановлене п. 1.1. розділу 1 Попереднього договору повинно бути забезпечене. Для підтвердження зобов`язань, що виникли у Сторін згідно з цим Попереднім договором щодо укладення та виконання Основного договору та забезпечення виконання таких зобов`язань, ОСОБА_1 сплачує ТОВ «ВКФ Фарби України» суму грошових коштів у наступних розмірі, порядку та умовах.

Згідно з пп. 2.3.1. п. 2.3. Попереднього договору ОСОБА_1 зобов`язується сплатити забезпечувальну суму ТОВ «ВКФ Фарби України», що складає 97% - (35,696 м. кв.) - 249872,00 грн., в тому числі ПДВ (20%) 41645,33 грн. за вартістю 1 м.кв. 7000,00 грн. не пізніше 14 липня 2014 року, та 3% - (1,104), що становить 7728,00 грн., в тому числі ПДВ (20%) складає 1288,00 грн., буде сплачена ОСОБА_1 в день укладення Основного договору.

Згідно з п. 4.2.4. Попереднього договору сторони погодили, що Основний договір може бути укладений виключно у разі сплати ОСОБА_1 повної суми коштів, що передбачена підпунктом 2.3.1 п. 2.3. розділу 2 цього Попереднього договору на банківський рахунок ТОВ «ВКФ Фарби України» у належному порядку.

Відповідно до п. 4.6. Попереднього договору сторони встановили, що укладення та оформлення Основного договору, можливе лише в тому випадку, якщо сума коштів, визначена підпунктом 2.3.1. пункту 2.3. розділу 2 цього Попереднього договору, буде повністю сплачена ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «ВКФ Фарби України», до моменту вказаного укладення та оформлення Основного договору.

Пунктом 5.4. Попереднього договору визначено, що у разі невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, які викладені в даному Попередньому договорі, позивач має право розірвати даний Попередній договір в односторонньому порядку з вини відповідача. При цьому сума, що була фактично сплачена відповідачем на рахунок позивача на виконання цього Попереднього договору, повертається на банківський рахунок відповідача, за винятком суми коштів у гривнях, що еквівалентна 5% від суми встановленої у підпункті 2.3.1. пункту 2.3. розділу 2 цього Попереднього договору, які залишаються у розпорядженні позивача в якості неустойки. Позивач повідомляє відповідача про розірвання договору шляхом направлення поштового повідомлення (цінним листом з описом вкладеного) на адресу відповідача, що вказана у цьому Попередньому договорі. Даний Попередній договір є розірваним з дати направлення такого повідомлення відповідачу. У такому разі сторони зобов`язані підписати та нотаріально посвідчити додатковий договір щодо розірвання даного Попереднього договору. Вказане в даному пункті повернення коштів здійснюється протягом 60 календарних днів з дати підписання та нотаріального посвідчення згаданого додаткового договору про розірвання цього попереднього договору. Витрати на оформлення, нотаріальне посвідчення (реєстрацію) такого договору про розірвання несе та сторона, з вини якої відбулося розірвання, втрати чинності або унеможливилось виконання Попереднього договору.

Пунктом 6.2 Попереднього договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до моменту укладення Основного договору, або до моменту виконання зобов`язань за Попереднім договором щодо штрафних санкцій відповідною Стороною при розірванні Попереднього договору.

Відповідно до відзиву до позовної заяви на виконання вимог Попереднього договору від 11 липня 2014 року ОСОБА_1 сплачено на користь ТОВ «ВКФ Фарби України» грошові кошти у розмірі 249872,00 грн.

3% від вартості квартири, а саме 7728,00, ОСОБА_1 зобов`язана оплатити в день укладення Основного договору (п.2.3.1 Договору).

Основний договір на даний момент не укладений між сторонами.

22 квітня 2021 року ТОВ «ВКФ Фарби України» було направлено засобами поштового зв`язку лист-повідомлення ОСОБА_1 про розірвання Попереднього договору, зі змісту якого вбачається, що Основний договір в строк до 30 червня 2015 року не укладено у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за Попереднім договором, а саме: наявності заборгованості в розмірі 2100,00 грн. Відтак, ТОВ «ВКФ Фарби України» у вказаному повідомленні стверджує, що зобов`язання за Попереднім договором є припиненими з 01 липня 2015 року, тому пропонує ОСОБА_1 узгодити дату, час та місце підписання додаткового договору щодо розірвання Попереднього договору.

Матеріали справи не містять відповіді ОСОБА_1 на вказане повідомлення позивача.

Відповідно до п. 1.2. попереднього договору від 11 липня 2014 року, сторони обумовили, що укладення основного договору має відбутися в строк до 30 червня 2015 року.

Проте, в зазначений строк основний договір укладений не був. Відповідно, зобов`язання, встановлені попереднім договором від 11 липня 2014 року були припинені з 01 липня 2015 року.

З позовом до суду ТОВ «ВКФ Фарби України» звернулося у березні 2023 року, тобто після того, як попередній договір припинив свою дію на підставі ч. 3 ст. 635 ЦК України, що виключає можливість задоволення вимог про його розірвання.

Проте, колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі, оскільки суд допустив помилку при визначенні підстав для відмови в позові ТОВ «ВКФ Фарби України».

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 635 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до п. 1.2. попереднього договору від 11 липня 2014 року, сторони обумовили, що укладення основного договору має відбутися в строк до 30 червня 2015 року.

Проте, в зазначений строк основний договір укладений не був. Відповідно, зобов`язання, встановлені попереднім договором від 11 липня 2014 року були припинені з 01 липня 2015 року.

Згідно ч. 3 ст. 635 ЦК України, зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Разом з тим, пунктом 6.2 Попереднього договору передбачено, що діє до укладення Основного договору, або до виконання зобов`язань за Попереднім договором щодо штрафних санкцій відповідною Стороною при розірванні Попереднього договору.

Як убачається з аналізу умов Попереднього договору, у відповідача відсутня об`єктивна можливость укласти з позивачем Основний договір, з огляду на відсутність у позивача обумовлених у Попередньому договорі документів, крім того судом не було встановлено, що позивач направляв пропозицію стосовно укладення Основного договору в порядку, визначеному п.1.2 Попереднього договору.

Оскільки виконання обов`язку відповідача сплатити забезпечувальний платіж в розмірі 3% в безпосередньому зв`язку пов`язано з укладенням Основного договору, котрий як встановлено судом не було укладено сторонами, посилання позивача, як на підставу розірвання Попереднього договору, у зв`язку з несплатою відповідачем грошових коштів в розмір 7 728 грн є безпідставним та не випливає з домовленості за Попереднім договором, що як наслідок не може бути розцінено судом, як неналежне виконання відповідачем умов Попереднього договору.

Судом не встановлено, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за Попереднім договором, що мало б наслідки односторонього розірвання Попереднього договору, що передбачено п.5.4 Попереднього договору.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Позивач у цій справі не довів порушення відповідачем умов Попереднього договору, а доводи щодо невиконання відповідачем грошового зобов`язання, є безпідставними, з огляду на умови Попереднього договору. Крім того, не заслуговує на увагу аргумент представника позивача, як на підставу розірвання Попереднього договору в одностороньому порядку, неукладення Основного договору в строк до 30 червня 2015 року, оскільки вказаний обов`язок, поєднано з умовою надсилання позивачем пропозиції на укладення Основного договору, а також отримання позивачем відповідних документів обумовлених сторонами у п.1.2 Попереднього договору.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку про необхідність змінити рішення суду першої інстанції виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 376, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2023 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді С.Г. Музичко

Л.П. Сушко