Номер провадження: 22-ц/813/1471/23
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

За участю секретаря судового засідання: Трофименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», ТОВ «Стандарт Фінанс Групп», ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року, ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», ТОВ «Стандарт Фінанс Групп», ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги, посилаючись на те, що її не було повідомлено про укладення цих договорів та вони укладені з порушенням вимог законодавства.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК», ТОВ «СТАНДАРТ ФІНАНС ГРУПП», ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги укладених між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК» від 24.03.2016 р., між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК» та ТОВ «СТАНДАРТ ФІНАНС ГРУПП» від 24.03.2016 року та між ТОВ «СТАНДАРТ ФІНАНС ГРУПП» та ОСОБА_3 від 24.03.2016 року, відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 08.07.2021 року, ОСОБА_1 через засоби поштового відправлення, в порядку ст. 352 ЦПК України, подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2022 року заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків та поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року. Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», ТОВ «Стандарт Фінанс Групп», ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги. Зупинено дію рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», ТОВ «Стандарт Фінанс Групп», ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги (Том ІІ: а.с. 184-185), а ухвалою цього ж суду від 06.06.2022 року призначено розгляд вказаної справи у приміщенні Одеського апеляційного суду (Том ІІ: а.с. 233).

У відзиві на апеляційну скаргу, АТ «Райффайзен Банк» посилаючись на її необґрунтованість просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року залишити без змін (Том ІІ: а.с. 203-207, 219-222).

В судове засідання, призначене на 06.06.2023 року з`явився представник ОСОБА_3 адвокат Сіржант Ю.В.

В ході апеляційного розгляду справи від апелянта ОСОБА_1 та від ОСОБА_2 на електрону пошту апеляційного суду надійшли заяви, у яких апелянт та позивачка просять суд розгляд апеляційного скарги проводити за їх відсутності (Том ІІІ: а.с. 1-2, 15-16).

Від представника АТ «Райффайзен Банк» 29.05.2023р. також на електрону пошту апеляційного суду надійшла заява, у якій, представник банку просить суд провести судове засідання без участі представника АТ «Райффайзен Банк».

Інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направили.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку про закриття апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Так, згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (ст. 18 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках. Особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують, або припиняють права або обов`язки цих осіб.

Тобто особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 15 травня 2020 року у справі № 904/897/19 та від 29 вересня 2021 року у справі № 452/213/19.

Апеляційним розглядом справи встановлено, що звертаючись до суду із вказаною апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилається на те, що він не був стороною у справі, однак оскаржуване рішення суду вплинуло на його права та інтереси, оскільки він є поручителем ОСОБА_2 за кредитним договором №014/79729/74/83318 від 27.09.2007 року, у зв`язку із чим ним було укладено договір поруки №014/79729/74/83318/1 від 27.09.2007 року із ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а тому відступлення прав вимоги за кредитним договором також впливає на його права та обов`язки, у зв`язку із зміною кредитора. Апелянт зазначає, що фактично сторони спірних договорів уклали ряд угод, завдяки яким здійснили перехід права на вимогу іпотечного майна від банку до фізичної особи, при цьому, оскільки договір факторингу не може бути укладений між банком та фізичною особою, задіяли спосіб переходу формально начебто правильний, проте за змістом такий, що лише приховав дійсні наміри сторін.

Однак погодитися з такими доводами апелянта ОСОБА_1 про порушення його прав апеляційний суд не може, з огляду на наступне.

Так, апеляційним розглядом справи встановлено, що рішення Київського районного суду м. Одеси у цій справі було ухвалено 21 листопада 2018 року та стосувалося ОСОБА_2 , ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» та ОСОБА_3 та сторонами у справі оскаржено не було.

Зокрема, матеріалами справи встановлено, що 27.09.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/79729/74/83318, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 585655 грн. строком до 27.09.2027 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 28.09.2007 р., ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурською О.В., реєстровий № 4634, згідно з яким вона передала в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що 24.03.2016 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки на користь ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК».

ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ ІНДУСТРІАЛЬНИЙ БАНК» в свою чергу відступив 24.03.2016 року право вимоги за Кредитним договором та за Договором іпотеки на користь ТОВ «СТАНДАРТ ФІНАНС ГРУПП».

24.03.2016 року, між ОСОБА_3 та ТОВ «СТАНДAPT ФІНАНС ГРУПП», було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором та договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, за якими ТОВ «СТАНДАРТ ФІНАНС ГРУПП» передало права вимоги за зазначеними договорами ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 8.6 кредитного договору№014/79729/74/83318, укладеного 27.09.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , кредитор має право повністю або частково передати (відступити) свої права та зобов`язання за цим договором, а також за договорами, пов`язаними із забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором третій особі без додаткового отримання згоди позичальника.

Згідно з п.7.5 договору іпотеки, укладеного 28.09.2007 р. між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», відступлення прав за цим Договором здійснюється іпотекодержателем без необхідності отримання згоди іпотекодавця, за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за кредитним договором. Відступлення прав іпотекодержателем за цим договором здійснюється за правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку (якщо така реєстрація була проведена).

Отже, кредитний договір та іпотечний договір містять пункти про відступлення прав вимоги за цими договором будь - якій особі без згоди боржника та іпотекодавця, а тому судом апеляційної інстанції не встановлено порушення прав, свобод чи законних інтересів ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням суду не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , як поручителя.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми права, приведені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції у судовому рішенні в даному випадку не вирішував питання про права та обов`язки ОСОБА_1 , тому у нього відсутнє право на оскарження вказаного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо:

1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;

2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції.

При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Колегія суддів апеляційного суду враховує правові висновки, викладені у постановах Касаційного Цивільного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 2-681/2007, від 27 лютого 2019 року у справі № 360/1938/16, від 01 листопада 2018 року у справі № 2-о-14/11.

Оскільки, після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , з підстав вирішення судом питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувались, то апеляційний суд закриває апеляційне провадження.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про закриття апеляційного провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, у відповідності до якої, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

У справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

На підставі викладеного і керуючись ст.352, 362, 367, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», ТОВ «Стандарт Фінанс Групп», ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст судового рішення складено 19.06.2023 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова