Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Гончарука В.П.

при секретарі - Гриценко О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зняття обмеження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить усунути перешкоди у розпорядженні та користуванні майном шляхом зняття обмеження (обтяження) з майна - автомобіля TOYOTA PRADO кузов: НОМЕР_1 реєстраційний № НОМЕР_2 , рік випуску - 2006, колір бежевий, а саме:

«АРЕШТ,ЗАБОРОНА НА ВІДЧУЖЕННЯ», постанова №2212/7 від 31.10.2013, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: В/Л 2-1974/10 від 02.06.2011, НОМЕР_5.

«АРЕШТ,ЗАБОРОНА НА ВІДЧУЖЕННЯ», постанова №866/3 від 18.07.2012, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: вик. Рибалко І.М., В/Л № 2-5208 від 16.02.2011, ВП № НОМЕР_6 (38831,94 грн).

«АРЕШТ,ЗАБОРОНА НА ВІДЧУЖЕННЯ», постанова №905/13 від 26.02.2010, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: В/НАПИС 9962 від 26.10.2009, ДМНО (372633,99 грн), НОМЕР_7.

«АРЕШТ,ЗАБОРОНА НА ВІДЧУЖЕННЯ», постанова №35344 від 06.11.2015, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: В/Н №9962 від 26.10.2010, ВП № НОМЕР_8 (370933,99 грн).

«РОЗШУК», постанова №564/7 від 23.01.2014, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: В/Л 2-1974/10 від 02.06.2011, НОМЕР_5.

«РОЗШУК», постанова №905/13 від 26.02.2010, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: вик. Шабанов А.В., ВП НОМЕР_9; ВН №9962 від 26.10.09 ДМНО.

«РОЗШУК», постанова №866/3 від 18.07.2012, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: вик. Рибалко І.М., В/Л № 2-5208 від 16.02.2011,ВП НОМЕР_6.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль TOYOTA PRADO кузов: НОМЕР_1 реєстраційний № НОМЕР_2 , рік випуску - 2006, колір бежевий це підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_3 , видане УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 12.12.2006 року, Вказаний автомобіль передавався в заставу АТ «ОТП Банк», як забезпечення зобов`язання за Кредитним договором №LC/001/867/2006 від 13.12.2006 року. У 2018 році зобов`язання за вказаним Кредитним договором погашені повністю, що підтверджується копією Угоди про врегулювання боргу до Кредитного договору №LC/001/867/2006 від 13.12.2006, яка укладена 27.08.2018, Листом ТОВ «ОТП Факторинг Україна», Довідкою від 29.08.2018 №530.

У липні 2023, коли Позивач вирішив відчужити належне йому майно, однак стало відомо, що на автомобілі значаться обмеження. Про існування яких Позивачу невідомо, адже будь-які заборгованості перед третіми особами та/або бюджетами у нього відсутні, немає відкритих виконавчих проваджень та записів у Єдиному реєстрі боржників.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 09 жовтня 2023 року, відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано 16 жовтня 2023 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачу.

Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль TOYOTA PRADO кузов: НОМЕР_1 реєстраційний № НОМЕР_2 , рік випуску - 2006, колір бежевий це підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_3 , видане УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 12.12.2006 року,

Вказаний автомобіль передавався в заставу АТ «ОТП Банк», як забезпечення зобов`язання за Кредитним договором №LC/001/867/2006 від 13.12.2006 року.

У 2018 році зобов`язання за вказаним Кредитним договором погашені повністю, що підтверджується копією Угоди про врегулювання боргу до Кредитного договору №LC/001/867/2006 від 13.12.2006, яка укладена 27.08.2018 року та Листом ТОВ «ОТП Факторинг Україна», Довідкою від 29.08.2018 №530.

Згідно відповіді на адвокатський запит Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) від 05 вересня 2023 року за № 31/26-577аз, вбачається, що:

«…за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 05.09.2023, на транспортному засобі TOYOTA PRADO, кузов номер: НОМЕР_1 , значаться обмеження:

«АРЕШТ,ЗАБОРОНА НА ВІДЧУЖЕННЯ», постанова №2212/7 від 31.10.2013, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: В/Л 2-1974/10 від 02.06.2011, НОМЕР_5.

«АРЕШТ,ЗАБОРОНА НА ВІДЧУЖЕННЯ», постанова №866/3 від 18.07.2012, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: вик. Рибалко І.М., В/Л № 2-5208 від 16.02.2011, ВП № НОМЕР_6 (38831,94 грн).

«АРЕШТ,ЗАБОРОНА НА ВІДЧУЖЕННЯ», постанова №905/13 від 26.02.2010, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: В/НАПИС 9962 від 26.10.2009, ДМНО (372633,99 грн), НОМЕР_7.

«АРЕШТ,ЗАБОРОНА НА ВІДЧУЖЕННЯ», постанова №35344 від 06.11.2015, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: В/Н №9962 від 26.10.2010, ВП № НОМЕР_8 (370933,99 грн).

«РОЗШУК», постанова №564/7 від 23.01.2014, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: В/Л 2-1974/10 від 02.06.2011, НОМЕР_5.

«РОЗШУК», постанова №905/13 від 26.02.2010, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: вик. Шабанов А.В., ВП НОМЕР_9; ВН №9962 від 26.10.09 ДМНО.

«РОЗШУК», постанова №866/3 від 18.07.2012, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: вик. Рибалко І.М., В/Л № 2-5208 від 16.02.2011,ВП НОМЕР_6.».

Відповідно до листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01 серпня 2023 року Перевіркою автоматизованих систем виконавчих проваджень встановлено, що відповідно до вимог Наказу №1829/5 від 07.06.2017 Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» виконавчі провадження за якими боржником виступав позивач ОСОБА_1 знищено за закінченням строків зберігання.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-26цс13.

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до частини першої-третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

При цьому, частина п`ята статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30).

Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним.

Таким чином, позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Виходячи з викладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту з майна.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що підстав для існування арешту на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зняття обмеження - підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 317, 319, 321, 391 ЦК України, статтями 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зняття обмеження, - задовольнити.

Усунути перешкоди у розпорядженні та користуванні майном шляхом зняття обмеження (обтяження) з майна - автомобіля TOYOTA PRADO кузов: НОМЕР_1 реєстраційний № НОМЕР_2 , рік випуску - 2006, колір бежевий, а саме:

«АРЕШТ,ЗАБОРОНА НА ВІДЧУЖЕННЯ», постанова №2212/7 від 31.10.2013, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: В/Л 2-1974/10 від 02.06.2011, НОМЕР_5.

«АРЕШТ,ЗАБОРОНА НА ВІДЧУЖЕННЯ», постанова №866/3 від 18.07.2012, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: вик. Рибалко І.М., В/Л № 2-5208 від 16.02.2011, ВП № НОМЕР_6 (38831,94 грн).

«АРЕШТ,ЗАБОРОНА НА ВІДЧУЖЕННЯ», постанова №905/13 від 26.02.2010, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: В/НАПИС 9962 від 26.10.2009, ДМНО (372633,99 грн), НОМЕР_7.

«АРЕШТ,ЗАБОРОНА НА ВІДЧУЖЕННЯ», постанова №35344 від 06.11.2015, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: В/Н №9962 від 26.10.2010, ВП № НОМЕР_8 (370933,99 грн).

«РОЗШУК», постанова №564/7 від 23.01.2014, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: В/Л 2-1974/10 від 02.06.2011, НОМЕР_5.

«РОЗШУК», постанова №905/13 від 26.02.2010, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: вик. Шабанов А.В., ВП НОМЕР_9; ВН №9962 від 26.10.09 ДМНО.

«РОЗШУК», постанова №866/3 від 18.07.2012, поставив: ВДВС ДНІПРОВСЬКОГО РУЮ М.КИЄВА, примітки: вик. Рибалко І.М., В/Л № 2-5208 від 16.02.2011,ВП НОМЕР_6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Повне рішення суду виготовлено 18 грудня 2023 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач:

Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), (, адреса місця знаходження: 02000, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15);

Суддя