Справа № 296/8261/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

"29" травня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючої судді Маслак В.П.,

за участю: секретаря судових засідань Рабчинській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 22.11.2022р. звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку за період з 01.04.2019р. по 01.10.2022р. у розмірі 6151,38 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради надає послуги з централізованого опалення місць загального користування в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_2 . Відповідач кошти за отримані послуги не сплачує, що є порушенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. За період з 01.04.2019р. по 01.10.2022р. сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку становить 6151,38 грн. У зв`язку із вищенаведеним представник позивача змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 09.12.2022р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, від неї 29.05.2023р. надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, судові повістки, направлені на її адресу, повернені відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило.

Згідно з постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року за справою № 911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання УДМС в Житомирській області ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги вбачається, що у ОСОБА_1 , як власника/квартиронаймача квартири АДРЕСА_3 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , за період з 01.04.2019р. по 01.10.2022р. утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування в розмірі 6151,38 грн. (а.с. 5-6)

Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» КП «Житотмиртеплокомуененрго» ЖМР є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Як вбачається зі змісту статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком та комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до положення пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Тлумачення положень частини першої статті 714, та інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання».

Згідно із частиною першою статті 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими.

Частинами другою, третьою та п`ятою статті 21 Закону України "Про житлово- комунальні послуги" передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

На виконання пункту 28 Правил, наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 було затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення.

Відповідно до Методики, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного житлового будинку і є його невід`ємною частиною.

Згідно з п.2.1.2 Методики, якщо у будинку встановлено загальнобудинковий прилад комерційного обліку теплової енергії, спожитої на опалення всіх житлових приміщень та місць загального користування, кількість теплової енергії на опалення місця загального користування визначають як частку теплової енергії від загальної витрати на опалення будинку, пропорційно до показів приладів виміру витрат теплоносія.

Пунктом 2.2.2 Методики зазначено, що розподіл визначених величин витрат теплової енергії, спожитої на опалення МЗК між окремими помешканнями будинку, які не мають відокремленого входу, пропорційний до їх загальної опалюваної площі. Для кожного помешкання розраховується і коефіцієнт, який відображає частку загального платежу від опалення місць загального користування, що припадає на дане помешкання.

Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника.

З 25 січня 2019 року почала діяти Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень.

Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень (QМЗК), здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів.

Як передбачено шостим розділом «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року №82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Пунктом 1 рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 1097 від 08.12.2016 р. «Про нарахування плати за опалення місць загального користування в багатоквартирних будинках, обладнаних лічильниками обліку теплової енергії» погоджено КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради нарахування плати за опалення місць загального користування в будинках обладнаних лічильниками обліку теплової енергії у місті Житомирі, споживачам, квартири яких відключені від системи теплопостачання, з моменту затвердження виконавчим комітетом Житомирської міської ради відповідних розрахунків часток (коефіцієнтів) нормативної витрати тепла для опалення місць загального користування по кожному будинку окремо.

Пунктом 1 рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 91 від 07.02.2018 року затверджено КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради коефіцієнти нормативної витрати теплової енергії для опалення місць загального користування в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , в розмірі 15,19 %.

Ст.162 ЖК України передбачено, що плата за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради підлягає стягненню борг за послуги з теплопостачання місць загального користування за період з 01.04.2019р. по 01.10.2022р. у розмірі 6151,38 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, Законом України «Про теплопостачання», ст. ст. 525, 526, 541, 543, 625, 634 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 274, 352-354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування в розмірі 6151,38 грн. та 2481,00 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду позивачем через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий суддя В. П. Маслак

Позивач:

Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго»

Житомирської міської ради,

місцезнаходження за адресою:

10014, м.Житомир, вул.Київська,48

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

адреса реєстрації: АДРЕСА_2

РНОКПП НОМЕР_2