Справа № 466/6937/22
Провадження № 2/466/549/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

секретар Мошовська М.-О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.-

установив:

12.09.2022 ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення злочину в розмірі 26235 гривень 56 копійок та моральну шкоду в розмірі 90 000 гривень, а всього загальну суму 116 235 (сто шістнадцять тисяч двісті тридцять п`ять) гривень 56 копійок, стягнути з відповідача судові витрати по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України заподіяв їй матеріальну шкоду на загальну суму 26235,56грн.

Крім того, вчиненими злочинами їй будо завдано моральну шкоду в розмірі 90000,00грн.

Таким чином, у зв`язку з вищенаведеним змушений звернутись до суду з позовною заявою за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (ст.16).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 27.09.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.19).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31.01.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.30).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у її відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , зловживаючи довірою, використовуючи довірливі відносини, що були між ним та потерпілою ОСОБА_1 , заздалегідь маючи умисел на заволодіння грошовими коштами, попросив потерпілу ОСОБА_1 надати йому її кредитну картку AT ПУМБ під приводом зняття коштів на здійснення ремонту власного транспортного засобу, діючи умисно, з корисливих мотивів, отримав банківську картку НОМЕР_1 , яку в подальшому не повернув потерпілій ОСОБА_1 , та в період з 09 липня 2021 року по 11 серпня 2021 року заволодів із вказаної карти грошовими коштами шляхом оплати товарів та переказу коштів на загальну суму 26235 грн. 56 коп., чим вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство) та заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Тобто, ОСОБА_2 заподіяв потерпілій ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 26235 (двадцять шість двісті тридцять п`ять) гривень 56 копійок-

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 11 листопада 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 190-1 рік обмеження волі; за ч. 2 ст. 190 КК України - 2 роки позбавлення волі. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_2 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі сг. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Факт заподіяння майнової шкоди позивачу внаслідок вчинення злочину встановлено судом у кримінальному провадженні та не підлягає доказуванню в ході розгляду цієї справи.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) дохід, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особини, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи у зв`язку з неправомірними діями відповідача, позивачу була спричинена шкода, та між неправомірними діями та завданою шкодою є причинний зв`язок, окрім того встановлена його вина.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 26235,56гривень.

Крім того, позивач також зазначає, що неправомірними діями відповідачів, окрім матеріальної шкоди їй завдано і моральну шкоду, яка полягала у перенесених ОСОБА_1 страждань, оскільки внаслідок злочинного заволодіння належних їй коштів, вона перенесла душевні хвилювання, адже вимушена самостійно повернути кредитні кошти до банківської установи, і відповідно вимушена більше працювати і заробляти додаткові кошти для повернення кредиту; фізичних та моральних стражданнях через порушення сну, які в неї періодично відбуваються, адже наслідки від перенесеної моральної травми повністю не усунуті та проявляються до сих пір, внаслідок чого вона відчуває сильне моральне пригнічення та психологічну напругу; моральних стражданнях через втрату психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту та життєвих зв`язків, адже неправомірні злочинні дії засудженого психологічно нагадуватимуть їй про себе впродовж тривалого часу.

Розмір моральної шкоди позивач ОСОБА_1 оцінює в 90000,00гривень.

Суд дослідивши матеріали справи, докази, які б підтверджували розмір моральної шкоди, погоджується з такими доводами позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, судом було встановлено факт незаконності дій відповідача та факт завдання моральної шкоди позивачу, яка виразилася в душевних переживаннях, та інших стражданнях пов`язаних з незаконними діями відповідача.

Тому, враховуючи вищевикладене, оцінюючи зібрані в справі докази у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, підлягають задоволенню.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 992,40грн. судового збору, на користь держави судовий збір за заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 1073,60 грн., за заподіяну моральну шкоду в розмірі 1488,60 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81- 83, 89, 95, 141, 247, 259, 263-265, 268,280,282-283, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення злочину в розмірі 26 235 гривень 56 копійок та моральну шкоду в розмірі 90 000 гривень, а всього загальну суму 116 235 (сто шістнадцять тисяч двісті тридцять п`ять) гривень 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, в розмірі 992 грн.40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві грн.40 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ДЕРЖАВИ судовий збір за заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 1073,60 грн.(одну тисячу сімдесят три грн. 60 коп.); за заподіяну моральну шкоду в розмірі 1488,60 грн.(одну тисячу чотириста вісімдесят вісім грн.60 коп.)

Позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ПН НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_3 ;

Відповідач- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 19 червня 2023 року.

Суддя В. В. Свірідова