ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 495/1438/18

провадження № 61-9336св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - перший заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури,

відповідачі: Затоківська селищна рада, ОСОБА_1 , приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Тетяна Юріївна,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, у складі судді: Прийомової О. Ю., від 25 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Сєвєрової Є. С., Цюри Т. В., від 29 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2018 року перший заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом до Затоківської селищної ради, ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т. Ю., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним рішення селищної ради, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про право власності.

2. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Затоківської селищної ради № 3163 від 05 червня 2015 року ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку, площею 0,0539 га, кадастровий номер :02:003:0389, для індивідуального дачного будівництва за адресою:

АДРЕСА_1 . Прокурор зазначав, що вказану ділянку було передано без розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва відбулося без дотримання Генерального плану смт Затока та за відсутності детального плану території.

4. Державний реєстратор прийняв незаконне рішення про проведення державної реєстрації права власності, оскільки заявлене право не підлягало державній реєстрації.

5. Посилаючись на викладене, прокурор просив суд:

- визнати незаконним рішення Затоківської селищної ради № 3163

від 05 червня 2015 року «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, площею 0,0539 га, кадастровий номер :02:003:0389, для індивідуального дачного будівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 »;

- визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т. Ю.

від 28 квітня 2016 року, індексний номер 29456036, на підставі якого за ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку;

- скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно

№ 14358480 щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на спірне нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня 2019 року у задоволенні позову прокурора відмовлено.

7. Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у цій справі, оскільки прокурор не зазначив орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, який набуває статусу позивача, тобто особи, в інтересах якої подано позов про захист порушеного права, та/або охоронюваного законом інтересу.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

8. Постановою Одеського апеляційного суду від 29 березня 2023 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково. Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня

2019 року змінено, шляхом зміни його мотивувальної частини. В решті рішення залишено без змін.

9. Апеляційний суд виходив з того, що прокурор навів підставу для представництва інтересів територіальної громади смт Затока, обґрунтувавши у чому полягає порушення цих інтересів та визначивши Затоківську селищну раду одним зі співвідповідачів у справі.

10. Вирішуючи спір по суті, апеляційний суд вказав на відсутність факту незаконної зміни цільового виду використання спірної земельної ділянки, оскільки зміна з виду «Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення» (Розділ секція Е07 підрозділ 07.01) на вид використання «Для індивідуального дачного будівництва» (Розділ секція Е07 підрозділ 07.03) не призводить до зміни цільового призначення земельної ділянки та відбувається у межах однієї категорії земель.

11. Також апеляційний суд врахував, що оскільки земельна ділянка була сформованою, тому для її отримання в порядку безоплатної приватизації у ОСОБА_1 не було необхідності розробляти проект землеустрою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12. У касаційній скарзі заступник керівника Одеської обласної прокуратури просить оскаржувані судові рішення скасувати, направивши справу на новий розгляд.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

13. 21 червня 2023 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури подав касаційну скаргу на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня

2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 березня 2023 року у справі № 495/1438/18.

14. Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції. У липні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

15. Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

16. Підставою касаційного оскарження судового рішення прокурор зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 495/10983/17,

від 08 грудня 2021 року у справі № 495/1494/18 (пункт 1 частини другої

статті 389 ЦПК України).

17. Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктів 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваних судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

18. Зауважує, що попереднє цільове призначення земельної ділянки було визначене - для будівництва об`єктів рекреаційного призначення, тоді як рішенням селищної ради відповідачу передано у власність земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва. При цьому після поділу земельної ділянки Затоківська селищна рада не мала права передавати земельну ділянку у власність для індивідуального дачного будівництва.

19. Наголошує, що спірна земельна ділянка, кадастровий номер :02:003:0389, є новою земельною ділянкою, сформованою шляхом поділу, що потребувало виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

20. Стверджує, що відповідно до Генерального платну смт Затока земельна ділянка, кадастровий номер :02:003:0389, належить до земель рекреаційного призначення об`єктів стаціонарної рекреації.

21. Звертає увагу, що суд апеляційної інстанції не вирішив питання про витребування, дослідження й оцінку Генерального плану смт Затока та технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов

Фактичні обставини справи встановлені судами

22. Між Затоківською селищною радою і ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 , 18 вересня 2007 року було укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 4,8 га, терміном на 25 років для експлуатації та обслуговування бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у Лиманському р-н,

смт Затока, м. Білгород-Дністровський, кадастрові номери земельної ділянки :02:003:0189, :02:003:0190.

23. Рішенням Господарського суду Одеської області від 29 квітня 2014 року у справі № 916/803/14 за позовом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради розірвано договір оренди, укладений від 18 вересня 2007 року між Затоківською селищною радою та ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , від 19 вересня 2007 року.

24. Зобов`язано ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 повернути до комунальної власності смт Затока м. Білгород-Дністровського земельну ділянку, кадастрові номери :02:003:0189, :02:003:0190.

25. Листом № 27/01-27 від 17 січня 2018 року Затоківська селищна рада повідомила, що на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, яка раніше перебувала у користуванні

ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 згідно договору оренди, передано у власність громадянам земельні ділянки для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 . Також повідомлено, що селищною радою детальний план території щодо вказаних земельних ділянок не розроблявся та не затверджувався.

26. Рішенням Затоківської селищної ради № 3163 від 05 червня 2015 року ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку, площею 0,0539 га, кадастровий номер :02:003:0389, для індивідуального дачного будівництва за адресою:

АДРЕСА_1 .

27. 28 квітня 2016 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т. Ю. проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,0539 га, для будівництва і обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 06, номер запису про право власності 14358480).

28. 05 серпня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу

ОСОБА_1 відчужив на користь ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,0539 га, за адресою:

АДРЕСА_1 .

29. 18 листопада 2016 року на підставі договору купівлі-продажу

ОСОБА_2 відчужив на користь ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,0539 га, за адресою:

АДРЕСА_1 .

30. Згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, підставою для формування земельної ділянки, площею 0,0539 га, за адресою: АДРЕСА_1 , є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, складена 10 грудня 2014 року ФОП ОСОБА_6 , внаслідок чого із земельної ділянки, площею 4,8 га, яка раніше перебувала у користуванні ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 , сформовано ряд земельних ділянок, в тому числі спірна земельна ділянка.

31. Згідно із листом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за інформацією міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, державним кадастровим реєстратором управління здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, в тому числі і земельної ділянки, площею 0,0539 га, кадастровий номер :02:003:0389, за технічними документаціями із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

32. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

33. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

34. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

35. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

36. Згідно із частинами першою, другою статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

37. Стаття 1 Закону України «Про землеустрій» містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

38. Цільове призначення земельних ділянок, які надані громадянам, юридичним особам у власність чи постійне користування, зазначається в державних актах на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою.

39. Відповідно до статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

40. Згідно з частинами першою, другою статті 20 ЗК України (далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

41. Відповідно до частини п`ятої статті 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

42. Отже, за цільовим призначенням землі України поділяються на категорії. Однією з таких категорій є землі рекреаційного призначення. У межах кожної категорії земель виділяються види використання земельної ділянки, які визначаються її власником або користувачем самостійно, крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони.

43. Згідно із статтею 50 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

44. Відповідно до статті 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

45. Згідно зі статтею 52 ЗК України землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Землі загального користування дачного кооперативу безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління кооперативу до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). До земель загального користування дачного кооперативу належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

46. Відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) рекреаційного призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.

47. Згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету із земельних ресурсів № 548

від 23 липня 2010 року (чинній на час винекнення спірних правовідносин) (далі - Класифікація), землі рекреаційного призначення (секція Е 07) (земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації): 07.01 - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення; 07.02- для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту; 07.03 - для індивідуального дачного будівництва; 07.04 - для колективного дачного будівництва; 07.05 - для цілей підрозділів 07.01 - 07.04 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду.

48. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19 відступила від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду України від 05 березня 2013 року у справі № 21-417а12,

від 08 квітня 2015 року у справі № 6-32цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 712/10864/16-а та постановах Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі

№ 701/902/17-ц, від 03 червня 2019 року у справі № 708/933/17, від 24 лютого 2020 року у справі № 701/473/17, про те, що зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися в порядку, встановленому для зміни цільового призначення такої землі.

49. Отже, земельне законодавство чітко встановлює, що зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проєктами землеустрою та з дотриманням відповідної процедури. Проте, такої процедури для зміни виду використання земельної ділянки без зміни її категорії цільового призначення законодавство не визначає.

50. Зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення, отже, не потребує проходження процедур, які відповідно до земельного законодавства застосовуються при зміні цільового призначення (розробки проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, його затвердження тощо).

51. Ураховуючи, що зміна використання земельної ділянки з виду «Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення» (розділ секція Е 07, підрозділ 07.01) на вид використання «Для індивідуального дачного будівництва» (розділ секція Е 07, підрозділ 07.03) не призводить до зміни цільового призначення земельної ділянки та відбувається у межах однієї категорії земель (землі рекреаційного призначення), таку зміну виду цільового використання без дотримання процедури, передбаченої для зміни цільового призначення, не можна вважати незаконною.

52. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду у подібних справах за позовами першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до Затоківської селищної ради та фізичних осіб, зокрема про визнання незаконними рішень селищної ради

від 24 листопада 2021 року у справі № 495/1439/18, від 04 травня 2022 року у справі № 495/6094/17, від 22 лютого 2023 року у справі № 495/1427/18,

від 01 березня 2023 року у справі № 495/6098/17 та справі № 495/9134/16-ц, від 05 квітня 2023 року у справі № 495/1422/18 та справі № 495/10984/17,

від 19 квітня 2023 року у справі № 495/1387/19, від 24 квітня 2023 року у справі № 495/1492/1, від 28 червня 2023 року у справі № 495/1440/18,

від 30 листопада 2023 року у справі № 495/1441/18.

53. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

54. Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений статтею 118 ЗК України.

55. Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб .

56. Згідно з частиною першою статті 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

57. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок (частина друга

статті 791 ЗК України).

58. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (частина шоста статті 791 ЗК України).

59. Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

60. Встановивши, що для переданої у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки, кадастровий номер :02:003:0389, встановлено вид цільового використання - для індивідуального дачного будівництва, що відповідно до Класифікації належить до категорії земель рекреаційного призначення, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, виходячи з того, що це не є зміною цільового призначення земельної ділянки, а вид використання змінився в межах однієї категорії земель (землі рекреаційного призначення), що не призвело до зміни цільового призначення земельної ділянки та не вимагало розроблення і затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

61. Затоківська селищна рада, як власник земельної ділянки, кадастрові номери :02:003:0189, :02:003:0190, мала право визначати вид її використання - для індивідуального дачного будівництва в межах категорії земель рекреаційного призначення. На підставі технічної документації щодо поділу цієї земельної ділянки були сформовані земельні ділянки з присвоєнням їм кадастрових номерів, зокрема і спірна земельна ділянка, кадастровий номер :02:003:0389, яка в подальшому передана ОСОБА_1 у власність.

62. Аналогічні висновки, викладені в постановах Верховного Суду

від 24 листопада 2021 року у справі № 495/1439/18-ц, від 22 лютого 2023 року у справі № 495/1427/18, які правильно враховані апеляційним судом.

63. З огляду на вказане, доводи прокурора щодо передання спірної земельної ділянки без розроблення проєкту землеустрою про її відведення є необґрунтованими.

64. Також є необґрунтованими доводи прокурора про те, що суд апеляційної інстанції не вирішив питання про витребування, дослідження й оцінку Генерального плану смт Затока та технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, оскільки справу розглянуто за участі прокурора, який у судовому засіданні, призначеному на 29 березня 2023 року, повідомив апеляційний суд про відсутність клопотань та можливість розгляду справи за наявних у справі доказів.

65. За наведених обставин, висновки апеляційного суду по суті вирішення спору не суперечать висновками, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц,

у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі

№ 495/10983/17, від 08 грудня 2021 року у справі № 495/1494/18, на які прокурор посилається в касаційній скарзі як підставу для касаційного оскарження.

66. Інші доводи касаційної скарги переважно зводяться до необхідності переоцінки доказів Верховним Судом та встановлення нових обставин, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції визначені статтею 400 ЦПК України.

67. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

68. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

69. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

70. Постанова апеляційного суду є достатньо вмотивованою та містить висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

71. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

72. Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень.

73. Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури залишити без задоволення.

2. Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня 2019 року, з врахуванням змін, внесених за результатами апеляційного перегляду, та постанову Одеського апеляційного суду від 29 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович