КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з вказаним позовом.

На виконання ухвали суду від 09.01.2023 року про залишення позовної заяви без руху позивачем було подано позовну заяву в новій редакції, а саме ТОВ "Євро-Реконструкція" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення, трьох відсотків річних та індексу інфляції в загальному розмірі 116 516,63 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідачі є мешканцями квартири АДРЕСА_1 , а позивач надає для зазначеного будинку послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. У зв`язку з тим, що відповідачі не вносять плату за отриманні послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення, у них станом на 23.02.2022 виникла заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 95 161,74 грн. Відповідачі як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової у розмірі 14911,93 грн та трьох відсотків річних в сумі 6 442, 96 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення в розмірі 95 161 гривні 74 копійки.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" інфляційну складову боргу в розмірі 14 911 гривень 93 копійки, три відсотки річних в розмірі 6 442 гривні 96 копійок.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ТОВ «Євро-Реконструкція» у частині вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 95 161,74 грн, інфляційної складової боргу у розірі 14 911,93 грн, 3% річних у розмірі 6442,96 грн та частини судового збору у розмірі 496,20 грн відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що у позовній заяві ТОВ «Євро-Реконструкція» про стягнення заборгованості (нова редакція) від 13.01.2023 року заявлені вимоги із стягнення заборгованості зі сплати комунальних платежів, яка утворилася починаючи з січня 2017 років і закінчуючи 23 лютого 2022 року. Тобто позовні вимоги ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» охоплюють період, що становить більше 5 років, що суперечить, встановленому ст. 257 ЦК України, строку загальної позовної давності у 3 роки.

Вказувала на те, що ТОВ «Євро-Реконструкція» могло заявляти позовні вимоги про стягнення суми заборгованості, що утворилася на 23.02.2022 року, починаючи її розрахунок з грудня 2019 року, оскільки позов поданий в грудні 2022 року.

За таких обставин вважає, що сума боргу за період з грудня 2019 року по 23.02.2022 року, має становити 16 132,2 грн за опалення та 36 295, 13 грн за постачання гарячої води, а разом сума боргу мала скласти 52 427,33 грн.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає ТОВ «Євро-Реконструкція».

Вказувала на те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачка майже 20 років не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 не є ані власником особового рахунку, ані власником квартири за вказаною адресою, оскільки відсутні жодні відомості та документи, що засвідчують право власності ОСОБА_1 на дану квартиру.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів що з ОСОБА_1 був укладений договір про надання житлово-комунальних послуг, чи нею подано до ТОВ «Євро-Реконструкція» підписану заяву-приєднання, та інші докази прийняття (акцептування) відповідачкою умов договору, що були опубліковані в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 року (№111(4511)).

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 фактично споживала надані житлово-комунальні послуги і у зв`язку з цим у неї виник обов`язок вказані послуги оплатити.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилалась також на те, що позивач надав розрахунок суми боргу та ціни вимоги про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення станом на 23.02.2022 року, а також бухгалтерську довідку за послугу з гарячого водопостачання станом на 23.02.2022 року. Однак в них чітко не зазначені відомості щодо надання якої саме послуги розраховано заборгованість, а також не вказано обов`язкові реквізити документа, такі як Назва документа та дата його складення.

18 жовтня 2023 року на поштову адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Євро-Реконструкція».

Заперечуючи проти доводів апелянта в частині застосування судом наслідків спливу строку позовної давності до заявлених позовних вимог, представник позивача вказував на те, що починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Тому вважає, що пропущеною можу бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

Вказував, що строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Заперечуючи в іншій частині проти доводів апеляційної скарги, представник позивача зазначав те, що під час розгляду справи судом встановлено, що місце проживання відповідачів, у тому числі й ОСОБА_1 зареєстровано у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , у період виникнення заборгованості, станом на момент розгляду справи в суді та прийняття рішення судом першої інстанції по справі, а тому вважає, що відповідачі разом із членами своєї родини є споживачами послуг за цією адресою та належними відповідачами по справі, тому представник позивача вважав прийняте судом першої інстанції рішення є законним та вмотивованим.

На підставі викладеного, представник ТОВ «Євро-Реконструкція» у відзиві на апеляційну скаргу просив суд апеляційної інстанції подану відповідачем заяву про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності застосувати лише до частини заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості з централізованого опалення за період з 1 січня 2017 року по 12 березня 2017 року.

Представник позивача просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послугу з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2023 року у розмірі 92 336,33 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 13 767,74 грн та 3% річних у розмірі 5992,72 грн, судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 2481 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 і є споживачами житлово-комунальних послуг, які надає позивач, тому суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з січня 2017 року по 23.02.2022 року законними, обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню.

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 01.07.2014 є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

ТОВ "Євро-Реконструкція" має ліцензію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на постачання теплової енергії, і надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води для будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується затвердженим Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією Переліком (а.с. 14).

Відповідно до відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва (ГІОЦ/КМДА) відповідачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , а відповідно до листа КП Київської міської Ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" квартира в якій зареєстровані відповідачі на праві власності ні за ким не зареєстрована (а.с. 71, 79).

Звертаючись з позовом позивач вказував, що відповідачі своєчасно з січня 2017 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з серпня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 23.02.2022 року в розмірі 95 161,74 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення становить 34 671,67 грн та заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 60 490,07 грн.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду розрахунок суми боргу за послугу з постачання теплової енергії станом на 01.03.2022 року (розрахунок по 23.02.2022 року з урахування сплат у лютому 2022 року) (а.с. 17-22).

Відповідно наведеного в позовній заяві розрахунку позивача, інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни вимоги, за централізоване опалення становить 6404,89 грн, за послуги з гарячого водопостачання становить 8507,04 грн, а разом складає 14 911,93 грн.

Розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги за централізоване опалення становить 2738,13 грн, за послуги з гарячого водопостачання становить 3704,83 грн, а разом становить 6442,96 грн.

Позивачем також надано копію довідки щодо підключення та відключення житлових будинків з початком та закінчення опалювальних сезонів 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023 що знаходяться на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», зокрема і за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 23).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Відповідно до ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р. № 630.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як було встановлено, відповідачі з січня 2017 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з серпня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання. Розмір заборгованості на на 23.02.2022 року з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційної складової становить 116 516,63 грн. Відповідачі не надали доказів на спростування наявності у них заборгованості та наданих позивачем розрахунків. А тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Євро-реконструкція» про стягнення з відповідачів заборгованості.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на строки позовної давності заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглядав справу в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви було направлено відповідачам за адресою їх місця реєстрації: АДРЕСА_1 , в тому числі і відповідачу ОСОБА_1 .. Однак конверт з зазначеними документами повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 87-88), що обмежило право відповідача ОСОБА_1 подати як докази на обґрунтування своїх заперечень проти позову, так і заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_1 звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, вказувала на те, що позивач ТОВ «Євро-Реконструкція» звернувся до суду з даним позов з пропуском строку позовної давності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №200/11343/14-ц викладено правову позицію, згідно якої відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України продовжувався.

Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною слід вважати позовна давність лише за вимогою, що виникли до 12 березня 2017 року, тобто з січня 2017 року по 12 березня 2017 року.

Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Оскільки, з 12 березня 2017 року строк позовної давності продовжений, відтак, борг у період з 12 березня 2017 року по 23 жовтня 2022 року нарахований в межах строку позовної давності, а відповідно подана відповідачкою ОСОБА_1 заява про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності слід застосувати лише до частини заявлених позивачем позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у період з 01 січня 2017 року по 11 березня 2017 року.

Позивач подав позов у грудні 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підлягають стягнення заборгованості з відповідачів на користь позивача за послуги з централізованого опалення за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року становить 31 846,26 грн. Разом з тим апеляційний суд зазначає, що заборгованість відповідачів з гарячого водопостачання нарахована позивачем за період з 01 серпня 2017 року по 23 лютого 2022 року в межах строку позовної давності та становить 60 490,07 грн.

Інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни вимоги, за централізоване опалення за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року становить 5260,70 грн за послуги з гарячого водопостачання за період з 01.08.2022 року по 23.02.2022 року становить 8507,04 грн.

Розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги за централізоване опалення за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року становить 2287,89 грн, за послуги з гарячого водопостачання за період з 01.08.2022 року по 23.02.2022 року становить 3704,83 грн відповідно до розрахунку заборгованості з урахування заявленої відповідачем заяви про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності (а.с. 147-149).

Як вбачається з матеріалів справи відзив на апеляційну скаргу позивачем був направлений у відповідно до вимог ЦПК України іншим учасникам судового процесу, в тому числі і відповідачці ОСОБА_1 , що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення (а.с. 157, 163). Разом з тим, відповідачка ОСОБА_1 не надсилала до суду апеляційної інстанції відповідь на відзив, в тому числі не висловлювала заперечення щодо наведеного позивачем розрахунку.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні належні та допустимі того, що відповідачка ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає ТОВ «Євро-Реконсрукція», з урахуванням того, що відповідачка ОСОБА_1 майже 20 років не проживає за адресою АДРЕСА_1 , суд апеляційної інстанції відхиляє, враховуючи наступне.

Як вже встановлено судом ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює постачання теплової енергії до вказаного багатоквартирного житлового будинку, що підтверджується актами включення/відключення централізованого опалення у будинку. Дані акти підтверджують початок та кінець опалювальних сезонів за період.

Доказів того, що у зазначений період послуги, що надає позивач, нею не споживались, відповідачка не надала. Із заявою про те, що вона не проживає за вказаною адресою, ОСОБА_1 до ТОВ «Євро-Реконструкція» не зверталась.

При цьому, навіть проживання в іншому місці не звільняє відповідачку від обов`язку оплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено її реєстрацію у зазначеній вище квартирі, а отже вона є користувачем наданих послуг.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 вересня 2019 року у справі № 335/479/17, провадження № 61-22435св18.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем ТОВ «Євро-Реконструкція» не надано доказів укладеного між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі твердження не є підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних, так як споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц та постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 станом на момент подання апеляційної скарги скасувала попереднє місце реєстрації та починаючи з 2019 року фактично проживає за адресою АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою Об`єднання садівничих товариств «Міжозерний» вих. 35/23 від 09.08.2023 року, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади від 07.08.2023 року (доданої до апеляційної скарги) дата зняття ОСОБА_1 з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_1 відбулося 07.08.2023 року (а.с. 124), тобто поза межами строку за які позивач просить стягнути заборгованість.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що майнові права позивача були порушені відповідачами.

Як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги апелянт просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви у частині вимог до ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послугу з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 92 336,33 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 13 767,74 грн та 3% річних у розмірі 5992,72 грн за період з 12.03.2017 року по 23.02.2023 року.

Щодо судових витрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити зміну розподілу судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2481 гривень.

Предметом позову ТОВ «Євро-Реконструкція» є стягнення з відповідачів суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка у загальному розмірі складає 116 516,63 грн.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про обгрутнованість солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 112 096,79 грн.

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума у розмірі 2386,88 грн (112096,79 * 2481 / 116516,63), тобто по 477,38 грн з кожного з відповідачів.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги часткового заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 93 336 (дев`яносто три тисячі триста тридцять шість) грн 33 коп..

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» інфляційну складову боргу в розмірі 13767 (тринадцять тисяч сімсот шістдесят сім) грн 74 коп., 3% річних в розмірі 5992 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) грн 72 коп..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір в розмірі 477 (чотириста сімдесят сім) грн 38 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір в розмірі 477 (чотириста сімдесят сім) грн 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір в розмірі 477 (чотириста сімдесят сім) грн 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір в розмірі 477 (чотириста сімдесят сім) грн 38 коп..

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір в розмірі 477 (чотириста сімдесят сім) грн 38 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», , адреса: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст постанови складено «21» грудня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Г. Гаращенко В.І. Олійник