Провадження № 2/161/125/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

представника відповідача Мельник В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що 30.07.2022 невстановленими особами було здійснено, без його згоди відкриття на його ім`я у відповідача карткового рахунку № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ) із одночасним встановленням на ньому кредитного ліміту у розмірі 17000,00 грн. на підставі угоди № SAMDNWFC9 від 30.07.2022. Того ж дня, було здійснено списання грошових коштів в сумі 16811,64 грн. з цільовим призначенням платежу «Покупка». В подальшому, йому стало відомо, що операція з переказу коштів мала місце через термінал відповідача, який розташований в м. Дніпро, при тому, що в той день він не покидав територію Волинської області та не міг цього зробити.

Внаслідок вищевказаних транзакцій по перерахунку грошових коштів, йому нараховані додаткові грошові зобов`язання, зокрема зі сплати комісії за використання кредитних коштів в сумі 646,60 грн., які мали місце 30.07.2022 (комісія в розмірі 582,16 грн. за платіж на суму 14554,00 грн. та комісія у розмірі 64,44 грн. за платіж на суму в розмірі 1611,04 грн.). Крім цього, відповідачем нараховані йому грошові зобов`язання за використання кредитного ліміту між ним та відповідачем в сумі 890,83 грн. (нарахування суми у розмірі 328,19 грн., яке мало місце 01.09.2022 та 562,64, яке мало місце 01.10.2022).

З приводу вчинення відносно нього шахрайських дій було розпочато досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000930.

Зазначає, що жодних дій по відкриттю кредитного ліміту в розмірі 17000,00 грн., він не вчиняв, вільного волевиявлення на виникнення у нього кредитних зобов`язань, внаслідок покупки матеріальних благ на суму 16811,64 грн. у нього не було. Вважає, що кредитні зобов`язання, виникнення яких на думку відповідача сталося з його безпосередньої участі, підлягає визнанню недійсними, оскільки вони ґрунтуються на правочині, який одна зі сторін не укладала. Грошові кошти в сукупному розмірі 871,37 грн. в якості грошових надходжень на картковий рахунок є набутими відповідачем без достатньої правової підстави.

Посилаючись на викладене, просить суд визнати недійсними кредитні зобов`язання між ним та відповідачем на суму у сукупному розмірі 16811,64 грн. (траншами у розмірі 1611,04 грн. та 14554,00 грн.) внаслідок транзакцій по покупці, які мали місце 30.07.2022, з використанням карткового рахунку № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ), які виникли на підставі неукладеної угоди № SAMDNWFC9 від 30.07.2022 про відкриття відповідачем на його користь кредитного ліміту у розмірі 17000,00 грн.; визнати недійсними зобов`язання зі слати комісій за використання кредитних коштів на суму 646,60 грн., які мали місце 30.07.2022 (комісія у розмірі 582,16 грн. за платіж на суму 14554,00 грн. та комісія у розмірі 64,44 грн. за платіж на суму у розмірі 1611,04 грн.), з використанням карткового рахунку № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ); визнати недійним зобов`язання з відсотків за використання кредитного ліміту між ним та відповідачем на суму 890,83 грн. (328,19 грн., яке мало місце 01.09.2022 та 526,64 грн., яке мало місце 01.10.2022) з використанням карткового рахунку № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ); зобов`язати відповідача закрити картковий рахунок № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ) відкритий на його ім`я; стягнути з відповідача на його користь суму безпідставно набутих грошових коштів у сукупному розмірі 871,37 грн. в якості грошових надходжень на картковий рахунок № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ), а саме сума в розмірі 6,49 грн., яке мало місце 26.08.2022; 834,09 грн., яке мало місце 27.08.2022 та 30,79 грн., яке мало місце 26.09.2022.

Ухвалою судді від 28.11.2022 позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог ухвали, позивачем усунуто зазначені в ній недоліки у визначений строк.

13.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Від відповідача надійшов відзив, який обґрунтований тим, що позивачем обрано невірний спосіб захисту прав та інтересів та зазначив, що не можна визнати недійсним договір, який не укладено, на що посилається позивач у своїй позовній заяві. Між банком та позивачем укладено кредитний договір, що підтверджується електронною Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30.07.2022. Вказаний договір укладений ОСОБА_1 з використанням електронного цифрового підпису, підтвердження чого є відомості з єдиного порталу державних послуг «Дія». Таким самим чином ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту. Вказаним договором та паспортом визначені всі істотні умови, які притаманні кредитному договору, в тому числі валюта кредиту, тип кредиту, розмір та тип процентної ставки за користування кредитом, порядок повернення кредиту, розмір та порядок нарахування штрафів, пені, умови надання інших банківських послуг в межах кредитування за кредитною картою «Універсальна». Водночас паспортом споживчого кредиту передбачені умови споживчого кредитування. Таким чином, банком підтверджено належними та допустимими доказами факт укладення 30.07.2022 з позивачем кредитного договору, на підставі якого того ж дня йому було надано кредитні кошти. Також, факт наявності у позивача картки «Універсальна» № НОМЕР_2 підтверджується інформацією в особистому кабінеті ОСОБА_1 в системі Інтернет-банкінг «Приват 24». Оскільки позивачем 21.10.2022 внесено грошові кошти в сумі 767,76 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором, а також на суму 731,83 грн. 03.11.2022, ОСОБА_1 визнав факт існування між сторонами кредитних правовідносин та наявність в нього заборгованості перед банком. Посилаючись на викладене, банк просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, де підтримав раніше висловлену у позовній заяві позицію.

В судовому засідання представник відповідача, просила суд відмовити в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» з мотивів наведених у відзиві та письмових поясненнях.

Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наданні суду докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

30.07.2022 між сторонами укладено кредитний договір № SAMDNWFC9 та відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ) із одночасним встановленням на ньому кредитного ліміту у розмірі 17000,00 грн.

Як вбачається із скрін-шотів з додатку «Приват 24» 30.07.2022 внаслідок проведення двох банківських операцій, із карткового рахунку № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ) здійснено переказ коштів на картку НОМЕР_3 в загальному розмірі 16811,64 грн. Вказані операції були проведені в терміналі самообслуговування за адресою: АДРЕСА_1 .

У своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що вищевказане списання коштів було здійснено без фізичного використання спеціального платіжного засобу або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, а тому спірні банківські операції не відповідали його волевиявленню та внутрішній волі, що є підставою для визнання таких зобов`язань недійсними.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Пунктом 9 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України 05 листопада 2014 року № 705, встановлено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІ Ну або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі № 6-71 цс 15.

Верховний Суд в постанові від 07.12.2020 по справі № 182/5175/16-ц зазначив: «на позивача за зустрічним позовом покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком, паролів, ПІН-кодів, СVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення».

Аналогічна позиція викладена Верховним судом у постановах від 17.07.2019 у справі № 564/678/15-ц (касаційне провадження № 61-13643св 18): «ОСОБА1 не виконала вимог, передбачених Положенням щодо нерозголошення персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу користуватися спеціальним платіжним засобом, та у ході бесіди повідомила третій особі інформацію про персональний ідентифікаційний номер кредитної картки, унаслідок чого стало можливим її використання та ініціювання платіжної операції, у вигляді зняття кредитних коштів особою, яка не мала на це законного права, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відповідальності ОСОБА1 за неналежне виконання умов кредитного договору».

А також в постановах Верховного суду від 18.09.2019 у справі № 564/2153/16-ц (касаційне провадження № 61-30804св18), від 09.10.2019 у справі № 545/3918/16-ц (касаційне провадження № 61-28615св 18).

В ході розгляду справи стороною позивача не надано, а судом не здобуто жодних доказів того, що списання коштів з платіжної картка № НОМЕР_2 , яке мало місце 30.07.2022, відбулося поза волевиявленням позивача та що така банківська операція на той момент не відповідала його внутрішній волі.

Як вбачається п. 2.1.4.5.2 Умов та Правил надання банківських послуг, як складової кредитного договору № SAMDNWFC9 від 30.07.2022, клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання, втрати, пошкодження, викрадення Картки, доступу третіх осіб до Картки, в тому числі інформації, нанесеної на неї.

17.08.2022 до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України за № 0000930.

Разом з тим, будь-яких процесуальних рішень в межах здійснення вказаного кримінального провадження, яке б в силу положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України мало преюдиційне значення при розгляді даного спору, органом досудового розслідування не приймалося.

21.10.2022, 03.11.2022 позивачем внесено грошові кошти в загальному розмірі 1499,59 грн.з призначенням платежк: «Поповнення картки, Грошові перекази».

Також, стороною позивача в жодній мірі не спростовано тієї обставини, що 30.07.2022 ОСОБА_1 самостійно не перебував у м. Дніпрі, а також що спірні банківські операції були виконані без його відповідних доручень та згоди третіми особами.

Підсумовуючи наведене, судом не встановлено будь-яких порушень зі сторони АТ КБ «Приватбанк» умов кредитного договору № SAMDNWFC9 від 30.07.2022, які б давали підстави для визнання взятими за ним зобов`язаннями недійсними.

У свою чергу, позовні вимоги про визнання недійсними зобов`язань зі сплати відсотків, комісії та зобов`язання відповідача закрити картковий рахунок, не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.10.2019 року (справа № 320/8618/15-ц) прийшов до наступних правових висновків у подібних правовідносинах.

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.

Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині не підлягають задоволенню.

Крім цього, оскільки судом невстановлено безіставного набуття відповідачем грошових коштів в сумі 871,37 грн., то підстави для їх стягнення відсутні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 17, 77-78, 81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, 203, 651, 653 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; );

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта