ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 761/7268/22
провадження № 2/753/630/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Кулика С.В., за участю секретаря судового засідання Скобіоли О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , з позовом до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. В обгрунутвання позову зазначено, що ОСОБА_3 , перед початком експлуатації автомобіля «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_1 , не перевірив та не забезпечив технічно справний стан зазначеного автомобіля, який він міг виявити перед початком його експлуатації. В подальшому 09 березня 2019 року приблизно о 10 год. 40 хв., водій ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався проїзжою частиною вул. Нижньоюрівська зі сторони вул. Отто Шмідта в напрямку, вул. Кирилівської у місті Києві. В салоні вказаного транспортного засобу на передньому пассажирському сидінні знаходився пасажир ОСОБА_4 . При проїзді ділянки проїзної частини, яка має складну конфігурацію у вигляді крутого спуску та заокруглення вліво, водій ОСОБА_3 , допустив порушення ПДД, внаслідок чого не впорався з керуванням вказаного автомобіля, виїхав за межі проїзжої частини, де здійснив наїзд на перешкоду (бетонну стіну) . Внаслідок ДТП пасажир ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди. На розгляді Подільського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000232 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Керуючись положенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 07.11.2019 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог містились: 25038,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та 150028,00 грн., в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника. 02.08.2021 року відповідачем було виплачено страхове відшкодування в частині моральної шкоди у розмірі 25038,00 грн., в частині по втраті годувальника шкода не була відшкодована.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.09.2022 року було відкрито провадження по вказаній справі.

Ухвало Дарницького районного суду м. Києва від 09.03.2023 року було залучено до участі у вказаній справі в якості третьої особи ОСОБА_3 .

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились разом з позовною заявою подали клопотання про розглядати справу без їх участі.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що 20.07.2021 року ПАТ НАСК «Ораната» було нарахована та виплачено на ім`я ОСОБА_5 , страхове відшкодування в розмірі 22000,00 грн в якості моральної шкоди та 14743,00 грн., витрати на поховання та відшкодовано ОСОБА_6 , моральну шкоду у розмірі 21629,70 грн., та витрати на поховання у розмірі 10374,30 грн. Разом з тим в матеріалах страхової справи міститься заява ОСОБА_1 , від 07.11.2021 року про виплату страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника у розмірі 75114,00 грн. Листом за вих. №09-02-22/1-04/4083 від 23.04.2021 року повідомлено адвоката заявниці Мелеха Д.О. , що для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування по втраті годувальника, необхідно надати до заяви документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній календарний рік до ДТП, розмірі пенсій, наданні утриманцям внаслідок втрати годувальника. Зазначені документи не були надані до страхової компанії. Зазначив, що непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали постійний заробіток, або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнанні утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи. Оскільки предметом позову є відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, доказування підлягає не лише факт родинних відносин, а й факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі. Окремо вказав, що як вбачається із довідок, виданих Головним Управління Пенсійного фонду України від 16.05.2019 року про розмір призначеної та отриманої пенсії ОСОБА_1 , встановлено, що станом на березень 2019 року розмір фактично виплаченої пенсії становить 1497,00 грн, тобто розмір прожиткового мінімуму, а тому позивач не вважається такою, що потребує матеріальної допомоги. Крім того, в матеріалах справи відсутня довідка про склад сім`ї позивача, яка б підтверджувала що позивач проживала разом з загиблим ОСОБА_4 . У зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Третя особа - ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000232 від 09.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, вбачається, що ОСОБА_3 , перед початком експлуатації автомобіля «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_1 , не перевірив та не забезпечив технічно справний стан зазначеного автомобіля. який він міг виявити перед початком його експлуатації. В подальшому 09 березня 2019 року приблизно о 10 год. 40 хв., водій ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною вул. Нижньоюрівська зі сторони вул. Отто Шмідта в напрямку, вул. Кирилівської у місті Києві. В салоні вказаного транспортного засобу на передньому пассажирському сидінні знаходився пасажир ОСОБА_4 . При проїзді ділянки проїзної частини, яка має складну конфігурацію у вигляді крутого спуску та заокруглення вліво, водій ОСОБА_3 , допустив порушення ПДД, внаслідок чого не впорався з керуванням вказаного автомобіля, виїхав за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на перешкоду (бетонну стіну) . Внаслідок ДТП пасажир ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди. Відповідно до вказаного обвинувального акту потерпілим у вказаному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_6 .

Згідно з свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 12.03.2019 року, виданого відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 21.04.2007 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, 12.05.1978 року було укладено шлюб між ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 , про що було зроблено відповідний актовий запис № 423. Після укладення шлюбу прізвище подружжя - ОСОБА_1 .

Згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_1 , остання є пенсіонером за віком з 02.12.2015 року.

07.11.2019 року ОСОБА_1 , звернулась до ПАТ «НАСК «Оранта» з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, та з заявою на виплату страхового відшкодування, пов`язане з втратою годувальника у розмірі 75114,00 грн., заподіянню моральної шкоди у розмірі 16692,00 грн., та відшкодування пов`язане із понесеними витратами на поховання у розмірі 10415,40 грн. Листом ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» від 09.06.2020 року № 09-02-16/5234 було повідомлено адвоката Мелех О.С. , який діє в інтересах ОСОБА_4 , що до надання рішення, що набрало законної сили, у справі за фактом дорожньо-транспортної пригоди 09.03.2019 року, у страховика відсутні правові підстави для прийняття рішення, щодо здійснення виплати страхового відшкодування.

15.04.2021 року ОСОБА_4 , повторно звернулась до ПАТ «НАСК «Оранта» з заявою на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до відповіді з державної податкової служби України № 15/99-00-12-04-02-05 від 03.01.20023 року, вбачається, що станом на 02.01.2023 року в інформаційному фонді Державного реєстру відсутні відомості про джерела та суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_4 , за період з І кварталу 2014 року по IV квартал 2019 року.

Частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямований на регулювання відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 цього Закону визначено поняття страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1. статті 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 27.3. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами „г" і „ґ " пункту 41.1 та підпунктом „в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно з пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено надання страховику документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, а саме довідку про призначену державну пенсію, надану утриманцям внаслідок втрати годувальника та розмір даної пенсії.

Відповідно до п.п. «є» п.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника до заяви про виплату страхового відшкодування додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника.

Таким чином, для отримання недоотриманих виплат у зв`язку зі смертю годувальника, позивачу необхідно надати до страховика наступні документи: оригінал довідки про стан сім`ї за життя загиблого, оригінал довідки про доходи загиблого за дванадцять місяців до дорожньо-транспортної пригоди, довідку про призначення утриманцю пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Аналізуючи матеріали справи, суд враховує, що позивачем під час розгляду справи не було надано доказів, щодо надання страховику документів які підтверджують перебування позивача на утриманні померлого ОСОБА_4 , та доказів проживання разом з ОСОБА_4 .

В обґрунтування позовних вимог позивачем долучено копію трудової книжки виданої на ім`я ОСОБА_4 , з якого вбачається, що останнім періодом роботи є період з 02.03.1999 року по 01.06.2000 року, доказів перебування у трудових відносинах ОСОБА_4 , за дванадцять місяців до ДТП, матеріали справи не містять.

Крім того як вбачається, з відповіді з державної податкової служби України № 15/99-00-12-04-02-05 від 03.01.20023 року, в інформаційному фонді Державного реєстру відсутні відомості про джерела та суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_4 , за період з І кварталу 2014 року по IV квартал 2019 року.

Сам факт пенсійного віку та непрацездатності позивача, не підтверджує обставини того, що вона перебувала на утриманні померлого.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що належних та допустимих доказів перебування позивача на утриманні померлого ОСОБА_4 , не надано, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 979, 1187, 1200 ЦК України, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3, 10-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ( АДРЕСА_1 )

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта», (м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д)

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_2 )

Суддя С.В.Кулик