Справа № 752/8558/23
Провадження № 2-о/752/1336/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 грудня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Машкевич К.В.

за участю секретаря- Гненик К.П.

заявника- ОСОБА_1

представника заявника- ОСОБА_2

заінтересованої особи- ОСОБА_3

представника заінтересованої особи - ОСОБА_19

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про видачу обмежувального припису, суд

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду з заявою і, з урахуванням додаткового обґрунтування заяви, просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 строком на 6 (шість) місяців, яким визначити такі заходи тимчасового обмеження:

- заборонити ОСОБА_3 наближатись на відстань менше 500 метрів до місць проживання, навчання, інших місць частого відвідування дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- заборонити ОСОБА_3 розшукувати особисто або через третіх осіб ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними крім побачень з дітьми в дні та години, що визначені судом;

- заборонити ОСОБА_3 перешкоджати малолітнім дітям ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у користуванні майном, що є їх особистою приватною власністю та знаходиться в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилається в заяві на те, що у неї та ОСОБА_6 є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У шлюбі з ОСОБА_3 вона не перебувала. Спільно однією сім`єю вони проживали з 2017 по 2021 рік, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 . Також разом з ними проживала її дочка від першого шлюбу- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зазначає, що з вересня 2021 року і до цього часу заінтересована особа постійно вчиняє домашнє насильство економічного та психологічного характеру, відносно спільних малолітніх дітей, яке полягає у наступному.

7 жовтня 2021 року ОСОБА_3 вигнав її разом з дітьми із своєї квартири, замінив замки, у зв`язку із чим вона змущена була шукати інше житло, купувати речі першої необхідності, створювати умови для проживання дітей.

При цьому ОСОБА_3 до цього часу не повернув їй особисті речі (одяг, взуття, інші речі першої необхідності), а також речі дітей (одяг, взуття, іграшки, навчальні посібники, підручники, шкільне приладдя), чим поставив дітей у скрутне матеріальне становище та завдав їм психологічних страждань через примусову зміну звичних умов проживання, втрату особистих речей.

Внаслідок вказаних протиправних дій вона змушена разом з дітьми проживати в орендованих квартирах, витрачати свої кошти на повторне придбання дітям всього необхідного, що підтверджується актом оцінки потреб сім`ї № 90-03-23 Печерського районного у місті Києві центра соціальних служб від 07.03.2023 року.

Посилається, що 29.10.2021 року під час спроби забрати особисті речі та речі дітей з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 перешкоджав їй, викликав працівників служби приватної охорони, вчиняв бійку, внаслідок якої причинив її брату - ОСОБА_10 тілесні ушкодження. По даному факту в провадженні Голосіївського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне всвадження № 0002144 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, в якому ОСОБА_10 є потерпілим, а ОСОБА_3 повідомлено про підозру. Також, постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року у справі № 752/27278/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні домашнього насильства економічного характеру та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу.

Посилається, що ОСОБА_3 злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню дітей, чим вчиняє домашнє насильство економічного характеру. Відповідно до судового наказу від 17.12.2021 року з ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання дітей, однак останній в лютому 2022 року двічі сплатив по 1грн, тобто свідомо залишив своїх дітей без засобів для існування в найбільш важкий час, під час військової агресії рф. Також заінтересована особа ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду від 11.11.2022 року про стягнення з нього додаткових витрат на дітей у сумі 51 375 грн.

Також посилається, що ОСОБА_3 систематично вчиняє тиск на адміністрації навчальних закладів, гуртків, які відвідують діти, чим порушуються конституційні права дітей на освіту. ОСОБА_3 надсилає на електронні поштові адреси безпідставні запити та вимоги до навчальних закладів, в яких вимагає надати йому щоденну інформацію про відвідування дітьми навчального закладу, зовнішній вигляд дітей, їх самопочуття, тощо (копії запитів додаються).

Внаслідок такого тиску, навчальні заклади пропонують змінити навчальний заклад, а саме вона була змушена змінити дитячий садочок молодшому сину ОСОБА_5 та змінити форму навчання старшого сина ОСОБА_4 (зі мішаної на сімейну).

Також ОСОБА_3 неодноразово намагався забрати дітей з навчальних закладів без її відома та проти волі дітей, чим вчиняв фізичне та психологічне насильство, спричинивши дітям емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, чим завдає шкоди психічному здоров`ю дітей.

Посилається, що ОСОБА_3 здійснює розповсюдження персональних даних дітей третім особам без її згоди. Тобто вдається до розсилки по всім відомим йому навчальним закладам м. Києва листів, до яких долучає документи, які містять особисті дані дітей (свідоцтва про народження), в яких вимагає не приймати дітей на навчання та повідомляє про свою незгоду щодо навчання дітей. Вказане спричиняє шкоду законним інтересам дітей, здійснює розповсюдження їх персональних даних, що охороняються законом. Так до ТОВ «Київський ліцей «Крила» протягом 3-х місяців 2023 року надійшло 4 подібних звернення ОСОБА_3 .

Вважає, що існує ризик продовження вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства економічного характеру відносно дітей, оскільки діти не мають можливості користуватися житлом, а також ОСОБА_3 ігнорує її звернення від 28.04.2023 щодо повернення їй речей першої необхідності та речей дітей.

Крім того, 01.05.2023 року ОСОБА_3 намагався самовільно вивезти дітей, які відвідували курси Lego Invertor за адресою: м. Київ, Печерський район, вул. Старонаводницька, 4В , та викликав безпідставно працівників поліції. З даного приводу 01.05.2023 року вона звернулася з заявою до Печерського УП ГУНП у м. Києві.

Скандальність поведінки заінтересованої особи ОСОБА_3 підтверджується також його численними безпідставними зверненнями до правоохоронних органів про зникнення, викрадення дітей, за результатом перевірки яких не було встановлено жодного факту вчинення вказаних протиправних дій.

Зазначає, що постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.02.2023 року у справі 757/63653/21-п було встановлено вину ОСОБА_3 у вчинення домашнього насильства відносно неї.

Наявність високих ризиків вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства по відношенню до дітей підтверджується і висновками експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 18.05.2022 року №№ 88, 89, відповідно до яких судовим експертом встановлено, що психоемоційний стан обох спільних дітей характеризується наявністю тривожно-негативістичних емоційних переживань пов`язаних з конфліктною поведінкою батька по відношенню до матері у присутності дітей.

Діти виявляють до заінтересованої особи виражене негативістичне ставлення, тривожно-уникаючий тип прив`язаності.

Таким чином, видача обмежувального припису відносно ОСОБА_3 в частині заборони наближатись до місць навчання дітей, переслідувати та розшукувати дітей зменшить ризик отримання дітьми додаткових психологічних травм.

Разом з тим, постійно заявляючи про порушення своїх прав як батька, заінтересована особа уникає та максимально саботує вирішення спірних питань щодо місця проживання спільних дітей та/або участі у їх вихованні в порядку, визначеному законодавством України.

Зазначає, що на розгляді у Службі у справах дітей Печерської РДА міста Києва знаходилась її заява про визначення місця проживання спільних дітей разом з нею.

В межах розгляду якої було визначено проходження батьками типової програми для кривдників. Разом з тим, ОСОБА_3 ухиляється від проходження вказаної програми. Натомість вона отримала в Печерському центрі соціальних служб комплекс соціальних послуг як особа, що постраждала від домашнього насильства, що підтверджується листом Печерського районного у місті Києві центру соціальних служб від 13.07.2022 року № 01-40/362.

Вказані дії ОСОБА_3 змусили її звернутися до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом про визначення місця проживання дітей.

Вважає, що застосування до заінтересованої особи обмежувального припису на максимально допустимий термін - 6 місяців дозволить сторонам в правовому полі вирішити всі питання проживання дітей, а також щодо участі кожної сторони у їх вихованні.

Зазначає, що вона ніколи не чинила дій направлених на перешкоджання ОСОБА_3 у спілкуванні з дітьми та готова до конструктивного діалогу щодо встановлення графіку спілкування, виховання та утримання дітей. Разом з тим, ОСОБА_3 ніколи не звертався до неї з цього приводу. Однак, 09.11.2022 року Службою у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації було направлено лист № 105/78-1128 з проханням надати пояснення з приводу нібито порушення прав батька на побачення з дітьми, а також пропозицією щодо організації та забезпечення побачення та привітання заінтересованою особою синів з днем народження, на що вона повідомила Службу про готовність організувати зустріч. Однак вказане було проігнороване ОСОБА_3 .

Через агресивні протиправні дії ОСОБА_3 діти є наляканими, відчувають постійну тривожність, бояться самостійно виходити на вулицю, а тому потребують захисту.

Вважає, що видача обмежувального припису не призведе до обмеження прав ОСОБА_3 в частині врегулювання питання щодо спілкування з дітьми в порядку визначеному законодавством, шляхом звернення до органу опіки і піклування або в судовому порядку, а навпаки, забезпечить сторони можливістю вирішити спори, пов`язані з визначенням місця проживання дітей та участі батька у їх вихованні та утриманні.

Вважає, що відносно ОСОБА_3 повинні бути вжиті заходи, передбачені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому просить задовольнити заяву.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.05.2023 року справу передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.11.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04.05.2023 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.11.2023року відкрито провадження у справі.

29.11.2023 від представника заявника надійшли додаткові обґрунтування, відповідно до яких посилається на постанову Київського апеляційного суду від 27.06.2023 року у справі № 752/3065/22, якою застосовано захід забезпечення позову у справі про визначення місця проживання дітей та виходячи з цього, просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 строком на 6 (шість) місяців з врахуванням вказаної постанови.

Посилається на те, що під час виконання постанови суду від 27.06.2023 року державним виконавцем систематично фіксуються факти небажання дітей спілкуватись з батьком та залишатись з ним наодинці в квартирі, внаслідок його агресивної та імпульсивної поведінки, що підтверджуються актами державного виконавця від 09.09.2023, 14.10.2023, від 11.11.2023 року.

Також зазначає, що з 01.07.2023 року по 14.10.2023 року ОСОБА_3 подано на спецлінію «102» Головного управління національної поліції у м. Києві 14 звернень наступного змісту: 08.07.2023 року - звернувся до поліції з заявою, що колишня дружина не виконує рішення суду, вона зобов`язана привезти дітей на постійне перебування; 13.07.2023 року (дата, яка не є датою зустрічі з дітьми) - звернувся на спецлінію та повідомив, що за рішенням суду дружина повинна повернути йому спільних дітей; 22.07.2023 року (дата, яка не є днем проведення зустрічі батька з дітьми) - зробив 2 звернення в яких повідомив про невиконання дружиною рішення суду та незаконне вивезення дітей за кордон; 12.08.2023 року о 15:25 (після закінчення часу побачення з дітьми) заявив про обов`язок матері привезти до нього дітей; 22.08.2023 року - викликав поліцію до дитячого садочка з вимогою пошуку дітей; 22.08.2023 року - повідомив, що підозрює, що в Печерському відділку ОСОБА_13 фальсифікує документи, а працівники садочку не надають своїх даних; 26.08.2023 року (дата, яка не є днем проведення зустрічі батька з дітьми) звернувся до поліції з вимогою про невиконання рішення суду, що мати зобов`язана привезти дітей; 14.10.2023 року (під час того, як діти були привезені для проведення зустрічі) звернувся до поліції щодо знаходження біля його будинку громадянина, який вимагав гроші щоб привезти дітей з-за кордону; 14.10.2023 року - надає скаргу на працівників поліції, які прибули на виклик.

Внаслідок відпрацювання наведених вище безпідставних звернень, працівники поліції неодноразово виїжджали за місцем її проживання разом з дітьми, спілкувались з нею, перевіряли умови проживання дітей. Жодне повідомлення ОСОБА_3 не знайшло свого підтвердження, по суті є неправдивим та здійснюється виключно з метою психологічного тиску на ОСОБА_1 та дітей. Вказані обставини підтверджують наявність обґрунтованих ризиків продовження спроб ОСОБА_3 незаконно забрати дітей від матері, здійснювати акти домашнього насильства. Через постійні приїзди працівників поліції, діти отримують психологічні травми, бояться, що поліція забере їх від матері

Небажання дітей спілкуватися з батьком також підтверджується актом співбесіди від 20.10.2023 року, проведеної спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

30.11.2023 року до суду надійшов відзив заінтересованої особи ОСОБА_3 , відповідно до якого просить залишити заяву про обмежувальний припис без задоволення.

Посилається на те, що з 2012 року по жовтень 2021 року він та ОСОБА_1 проживали у цивільному шлюбі, однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . За цей час у них народилося двоє синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з ними проживала ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , донька ОСОБА_1 від першого шлюбу.

07.10.2021 року ОСОБА_1 з нез`ясованих причин зникла разом з спільними дітьми з помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , на телефонні дзвінки не відповідала, що змусило його звернутися до поліції. Тільки 04.11. 2021 року йому стало відомо, що малолітні діти знаходяться в АДРЕСА_3 , у батьків ОСОБА_1 . До сьогоднішнього дня, ОСОБА_1 постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, у тому числі засобами телекомунікаційного зв`язку, та можливості брати участь у їх вихованні. Унаслідок чого вони не можуть самостійно налагодити конструктивне та толерантне спілкування, погодити участь батька у вихованні дітей, що призводить до систематичних сварок та викликів поліції.

Діти їздять закордон без його згоди, не відвідують навчальні заклади як бажає їхня мати, навчаються на домашній формі навчання, без його погодження. Він не мав змоги привітати своїх синів ні з днем народження, ні з іншими святами.

ОСОБА_1 завадила йому після повномасштабного вторгнення рф в Україну перевезти синів у безпечне місце, забезпечити їх всіма необхідними засобами для життя. Це все продовжується третій рік. Діти залишаються вдома самі без нагляду. Невідомо де зараз проживають, оскільки адресу проживання дітей не повідомляють. Всі звернення в службу у справах дітей, поліцію, в школу з цього приводу залишаться без результатів.

Зазначає, що він здорова людина, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не судимий, має постійне місце роботи в Державній авіаційній службі України, де працює з 2007 року, та має стабільну заробітну плату. Проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де створені всі умови для перебування та виховання малолітніх дітей, що підтверджено Актом обстеження умов проживання, затвердженого начальником Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА в м. Києві Ніколаєнко Н. від 08.12.2021.

Станом на 30.11.2023 не має жодного судового рішення, яке б обмежувало його спілкування з синами. Заявник самовільно забороняє дітям бачитись з ним, вигадує різні причини, зокрема, що батько божевільний і закінчуючи нецензурною лайкою в його бік, в присутності дітей.

Заява ОСОБА_1 передбачає заборону спілкуватись ОСОБА_3 з синами, наближатись до них, є безпідставною та прямо порушує права батька, які передбачені СК України.

Місце проживання дітей на даний час невідомо, мати дітей постійно змінює його, забороняє органом опіки і піклування повідомляти адресу проживання дітей, сама жодної інформацію не надає. Діти не відвідують жоден навчальний заклад. За два роки безперервних судів і суперечок ОСОБА_1 безпосередньо умисно налаштовує синів проти нього, щоб вони мали хибне уявлення про батька.

Дана заява про видачу обмежувального припису є третьою спробою ОСОБА_1 позбавити його можливості бачити та виховувати своїх дітей, що протирічить позиції останньої про відсутність з її сторони перешкод у спілкуванні з дітьми.

Постановою Київського апеляційного суду від 27.06.2023 у справі №752/3650/22 його заяву про забезпечення позову задоволено та зобов`язано ОСОБА_1 надавати ОСОБА_3 можливість спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної другої суботи місяця з 10-00 години до 15-00 години, без присутності матері ОСОБА_1 , за місцем проживання батька ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 .

Примусове виконання рішення перебуває у провадженні державного виконавця Голосіївського РВДВС у м. Києві.

Три зустрічі закінчувались тим, що діти перебували в автомобілі з третіми особами. Тільки на зустрічі 11.11.2023, з другої спроби, він вмовив щоб в квартиру зайшов старший син. Під наглядом матері і державного виконавця, взяв іграшки і за наказом матері швидко вийшов. Молодша дитина при цьому перебувала в автомобілі, не виходив взагалі на вулицю. В автомобілі з сином перебувала бабця (мати ОСОБА_1 ), яка показувала непристойні жести в його бік, в присутності малолітніх дітей. Вищевказані дії матері дітей ОСОБА_1 направлені проти інтересів дітей та батька, вона умисно порушує законодавство України і завдає моральних страждань як дітям, так і батьку дітей. Заявлена ОСОБА_1 можливість підписання угоди про порядок спілкування батька з дітьми суперечить її ж діям в судових провадженнях, в тому числі і змісту даної заяви.

Вважає, що його сини можуть проводити з ним час в його квартирі, але матір дітей чинить перешкоди, навіть не виконує рішення суду.

Також зазначає, що заявниця вказала неправдиву інформацію щодо невиконання ним своїх батьківських обов`язків по сплаті аліментів, надавши до суду довідку станом на 26.04.2022, яка була видана після активних воєнних дій на території Київської області. Від допомоги дітям ОСОБА_1 відмовилась, а після налагодження роботи бухгалтерії місця роботи ОСОБА_3 жодної заборгованості по аліментам не було. Про що неодноразово вказувалось у судових спорах та досліджувалось при розгляді справи №752/1390/22 в Київському апеляційному суді, але ОСОБА_1 знов надає неправдиву інформацію в суд щоб навести наклеп на нього.

Також заявниця вказує неправдиві дані, що він намагався вивезти дітей 01.05.2023 в невідомому напрямку, оскільки ніякого рішення Голосіївського районного суду міста Києва в справі №757/63653/21-п де ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні домашнього насильства не існує.

На даний час існує лише 2 рішення Голосіївського районного суду міста Києва, де ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було визнано такими, що вчинили один до одного домашнє насильство, станом на грудень 2021 року. Тому всі ці факти вказують лише на те, що ОСОБА_1 має на меті зробити все, щоб батько не бачив свої синів.

Виходячи з цього просить відмовити у задоволенні заяви.

13.12.2023 до суду надійшли заперечення на відзив представника заявника, відповідно до яких посилається на наступне. В зв`язку з агресивною поведінкою ОСОБА_3 , яка полягає в переслідуванні дітей в місцях їх навчання, відвідування гуртків та за місцем проживання в інші дні, які не визначені судом, як дні проведення зустрічей дітей з батьком, а також перешкоджання ОСОБА_3 в користуванні особистими речами дітей (іграшки, одяг). Зазначає, що діти відчувають страх та отримують моральні страждання від неправомірних дій батька, внаслідок чого висловлюють в чіткій та зрозумілій формі своє небажання зустрічатись та бачитись з ним в інші дні, крім днів зустрічей, визначених судом. Натомість, ОСОБА_3 продовжує їх переслідувати та намагається силоміць забрати від матері. Заборона ОСОБА_3 переслідувати дітей в місці навчання на 6 місяців дозволить повернутись старшому сину ОСОБА_4 до очної форми навчання в Ліцеї міжнародних відносин, надасть можливість спілкування з однокласниками та повноцінного відчуття шкільного життя.

Заявник в судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити. Посилалась, що ОСОБА_3 чинить психологічне та економісне насильство відносно дітей.

Представник заявника підтримав заяву з підстав зазначених у ній та просив задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні категорично заперечував у задоволенні заяви, в своїх поясненнях послався на обставини викладені у відзиві. Зазначив, що не чинив ні економічного, ні психологічного насильства відносно своїх дітей.

Представник заінтересованої особи просила відмовити у задоволені заяви з підстав необґрунтованості та недоведеності.

Заінтересована особа - Служби у справах дітей та сім"ї Голосіївської районного в місті Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направила, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

Заслухавши пояснення заявника та представника заявника, заінтересовану особу ОСОБА_3 та представника заінтересованої особи дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 3, 4, 6, 7, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтв про народження (т.1 а.с.8,9)

Також встановлено та підтверджено сторонами, що вони спільно проживали без реєстрації шлюбу до 7 жовтня 2021 року у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .

З 7 жовтня 2021 року заявник разом з дітьми почала проживати за іншою адресою.

З матеріалів справи вбачається і не спростовується сторонами, між ними склалися вкрай неприязні стосунки, які є перешкодою для спільного вирішення питань, пов`язаних з вихованням дітей.

Крім того, в відносини сторін втягнуті органи державної влади та правоохоронні органи.

Звертаючись до суду заявник посилається на вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства у формі психологічного та економічного насильства, відносно їх спільних дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , починаючи з 07 жовтня 2021 року.

Вбачається, що ОСОБА_1 в січні 2022 року звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 терміном на 6 місяців, та просила визначити наступний перелік обмежувальних заходів, зокрема,:

- заборонити ОСОБА_3 наближатись на відстань 500 метрів до дитячого садочка, який відвідує ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- заборонити ОСОБА_3 наближатись на відстань 500 метрів до школи, яку відвідують ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- заборонити ОСОБА_3 використання та розповсюдження особистих даних ОСОБА_1 та малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (фото, відео, телефонні контакти).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 9 серпня 2022 року заяву задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного суду від 26.04.2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Чаплієвої К.В. задоволено. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 9.08.2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, залишино без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 08.09.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шаблій Ю.В., залишино без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 26.04.2023 року залишино без змін.

В постанові Верховного Суду від 08.09.2023 року колегія суддів дійшла висновку, що надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, у їх сукупності, оцінивши сімейну ситуацію, поведінку як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_3 , можливі ризики застосування домашнього (економічного, психологічного) насильства у майбутньому, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 у зв`язку із необґрунтованістю.

Суд апеляційної інстанції встановив, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 склалися конфлікті відносини, пов`язані із користуванням майном та створенням батьку перешкод у спілкуванні з дітьми. ОСОБА_1 і ОСОБА_3 неодноразово зверталися до органів влади і місцевого самоврядування з відповідними зверненнями щодо протиправності дій. Відповідні заходи впливу застосовувалися і до ОСОБА_1 .

Доводи ОСОБА_1 про необхідність застосування до ОСОБА_3 обмежувального припису не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що судами надано оцінку всім обставинам та доказам у справі, починаючи з 07.10.2021 року по день ухвалення рішення у справі 09.08.2022 року, з урахуванням дотримання прав та інтересів дітей і батьків, недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Вбачається, що в провадженні Голосіївського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з батьком.

В межах розгляду вказаної справи ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення способу участі батька у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 27.06.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року - скасовано та прийнято постанову.

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 надавати ОСОБА_3 можливість спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної другої суботи місяця з 10-00 години до 15-00 години, без присутності матері ОСОБА_1 , за місцем проживання батька ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні заявник посилалась, що діти категорично відмовляються спілкуватися з ОСОБА_3 під час виконавчих дій щодо виконання постанови суду, вони налякані та плачуть, що підтверджуються актами державного виконавця від 09.09.2023, 14.10.2023,11.11.2023, а також актом співбесіди спеціаліста ССДС Печерської РДА в м.Києві від 20.10.2023.

В обґрунтування заяви про видачу обмежувального припису заявник посилається, що нею було направлено ОСОБА_3 вимоги про повернення її речей та речей дітей від 28.04.2023 року. Також зазначає, що ОСОБА_3 самовільно намагався вивизти дітей, які перебувають на курсах Lego Invertor за адресою: м.Київ, вул.Староноводницька, 4В у невідомому напрямку, з цього приводу ОСОБА_3 та вона зверталися до поліції. Також заявник посилається на злісне ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей та додаткових витрат на дітей.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 29.04.2022, вбачається, що станом на 01.04.2022 року заборгованість по сплаті аліментів становить 14231,33 грн.

В той же час, з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 22.12.2022, вбачається, що станом на 01.12.2022 року заборгованість відсутня (т.1, а.с. 26, т.2, а.с.22).

Інших доказів про наявність заборгованості по сплаті аліментів матеріали справи в собі не містять та не спростовано заявником в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звертався з заявами щодо надання інформації відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Ліцею міжнародних відносин №51, дитячого садочка «Creative Kids», ТОВ «Київський ліцей «Крила» від 26.01.2023, 28.04.2023, 12.04.2023, 22.02.2023, 12.03.2023, 12.04.2023, 28.04.2023 (т.1 а.с.30-40).

Також матеріали справи містять в собі відомості ГУ НП у м.Києві від 31.10.2023 щодо звернення ОСОБА_3 до органів поліції (т.1 а.с.172-173).

В судовому засіданні ОСОБА_3 послався, що вказані звернення були спричинені його стурбованістю за дітей, оскільки він не знає де діти проживають та як навчаються. Зазначив, що заявник протиправно не надає інформації щодо місця проживання дітей, а він як батько має право це знати. Крім того, звернення до поліції спричинені невиконанням постанови суду про забезпечення позову. Послався, що він не обмежує дітей у праві проживати чи відвідувати житло за місцем його проживання, користуватися речами, які в ньому знаходяться. Також він сплачує аліменти на дітей, що підтверджується відсутністю заборгованості.

Заперечуючи позицію ОСОБА_3 заявник повідомила, що на даний час син ОСОБА_4 навчається в Ліцеї міжнародних відносин №51, а син ОСОБА_5 відвідує дитячий садочок №731. Інформацію про фактичне місце проживання дітей та відвідування ними гуртків вона батьку не надає, оскільки вважає, що останній буде переслідувати дітей та чинити на них психологічний тиск.

Зі змісту актів державного виконавця від 09.09.2023, 14.10.2023, 11.11.2023, вбачається, що діти відмовляються спілкуватися з батьком. Також небажання дітей спілкуватися з батьком вбачається зі змісту акту бесіди головного спеціаліста ССДС Печерської РДА в м.Києві від 20.10.2023 (т.1, а.с. 174, 175-177, 182,183).

З листа Міського центру дитини від 21.08.2023 року вбачається, що з метою забезпечення повноцінного гармонійного розвитку дітей, стабільності їх психоемоційного стану, рекомендовано: обом батькам усвідомити власну відповідальність за збереження здоров`я дітей та їх психоемоційного стану, не залучати дітей до конфлікту; матері та батьку налагодити конструктивну комунікацію між собою за допомогою сімейної медіації щодо домовленостей, які пов`язані з навчанням та вихованням дітей, з метою стабілізації їх емоційного стану (т.1, а.с. 187-188).

Начальником управління виконання польотів Державної авіаційної служби України Дьоміним Е. надано позитивну характеристику ОСОБА_3 , який працює в Державній авіаційній службі України (т.2, а.с. 17-18).

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

При вирішенні питання домашнього насильства, суд вважає за необхідне зазначити, що суд при оцінці даного питання, повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18.

Крім того, у вказаній постанові роз`яснено, що під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

Відповідно до статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом № 2229-VIII на строк від одного до шести місяців.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (статті 12, 81 ЦПК України).

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Встановлено, що у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України заявник не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_3 економічного та психологічного насильства відносно спільних дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_18 , а також ризиків настання насильства у майбутньому. Сам факт звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до органів поліції, а також звернення ОСОБА_3 до закладів освіти свідчить про наявність конфлікту між ними та не підтверджує факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29.08. 2019 року у справі № 640/23804/18 (провадження № 61-3848св19) та від 02.09.2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20).

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 06.02.2020 року у справі № 753/8626/19 , яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Виходячи з того, що заявником не доведено та не надано достатніх доказів щодо вчинення відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заінтересованою особою - ОСОБА_3 домашнього насильства у формі психологічного або економічного насильства, надавши оцінку ризиків згідно ч. 3 ст. 26 вказаного Закону, суд не вбачає підстав для задоволення заяви з урахуванням обраного заявником заходу обмежувального припису.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заявника.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 5, 9, 12, 19, 81, 82, 141, 259, 350-1 - 350-6 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про видачу обмежувального припису, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2023 року.

Суддя: К.В.Машкевич