Справа №398/1919/23
провадження №: 2/398/1526/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" грудня 2023 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Подоляк Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Буличової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрія Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ковальов Андрій Ігорович, до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ковальов А.І., звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно, а саме, одноповерховий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Звенигородської сільської ради депутатів трудящих від 21.01.1981 року №7 її батькові, ОСОБА_2 , було видано свідоцтво про забудову садиби в сільських населених пунктах Олександрійського району Української РСР, яким дозволена забудова земельної ділянки площею 0,06 га по АДРЕСА_1 . На виділеній під будівництво земельній ділянці батько збудував одноповерховий житловий будинок (літ. «А») загальною площею 79,2 м?, у тому числі, житловою 42,6 м? та надвірні будівлі й допоміжні споруди прибудова (літ. «а»), сарай, літня кухня (літ. «Б»), прибудова (літ. «б»), гараж (літ. «В»), погріб (літ. «пд»), вбиральня (літ. «Г»), сарай (літ. «Д»), сарай (літ. «З»), колодязь ( літ. «Е»), замощення ( літ. «І»). За даними КП «ОКМБТІ» право забудовника по АДРЕСА_1 належало її батькові на підставі свідоцтва на забудову в сільській місцевості, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Звенигородської сільської ради депутатів трудящих від 21.01.1981 року №7, акт приймання будинку в експлуатацію відсутній. ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько помер, після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить і належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Нею, позивачем, у встановлених законом порядку та строки була подана заява про прийняття спадщини після смерті батька. Маючи намір оформити спадщину, у березні 2023 року вона звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за законом, однак постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з зазначеним позовом.

Процесуальні дії по справі

Позовна заява надійшла до суду 13.04.2023 року

Ухвалою суду від 21.04.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 16.05.2023 року відкрито провадження за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 15.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позиція учасників справи

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягають.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, подав заяву про розгляд справи без участі представника у зв`язку з відсутністю у нього будь-яких додаткових пояснень та доказів.

За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується долученою до позовної заяви копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Олександрійським відділом ДРАЦС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.12).

Згідно копії свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Олександрійського району Української РСР, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Звенигородської сільської ради депутатів трудящих від 21.01.1981 року №7, ОСОБА_2 було надано дозвіл на забудову земельної ділянки площею 0,06 га по АДРЕСА_1 (а.с.14,15).

Відповідно до копії дозволу №15 на виконання будівельних робіт, строк дії якого з 1981 по 1984 рр., виконком Олександрійської районної Ради народних депутатів дозволено ОСОБА_2 проведення будівельних робіт по спорудженню індивідуального жилого будинку з надвірними будівлями на присадибні ділянці по АДРЕСА_1 , на землях, виділених загальними зборами колгоспу «Совхос-технікум» 09.01.1981 року по типовому проекту 30-3к-6, жилою площею 41,52 м?. Площа земельної ділянки 0,06 га (а.с.16).

Як вбачається з копії акту від 20.04.1981 року, відповідно до рішення виконавчого комітету Звенигородської сільської ради депутатів трудящих від 21.01.1981 року №7, було проведено відведення в натурі земельної ділянки та виконано розбивку під будівництво жилого будинку та надвірних будівель, розташованого в АДРЕСА_1 . Вказана ділянка разом з виконаною розбивкою під будівництво, передано присутньому під час відведення ОСОБА_2 (а.с.17).

Згідно копії інвентаризаційної справи на будинок по АДРЕСА_1 , власником якого зазначений ОСОБА_2 , було складено зведений акт вартості будівель та споруд. Відповідно до вказаного акту визначено вартість таких будівель та споруд: житловий будинок (літ. «А»), 1/2 сарай та 1/2 літня кухня (літ. «Б»), гараж (літ. «В»), вбиральня (літ. «Г»), сарай (літ. «Д»), погріб (літ. «пд»), огорожа (№1), замощення ( літ. «І»). Згідно експлікації внутрішніх площ до плану жилого будинку, він складається з: сіни, кухня, три жилих кімнати та прихожа (а.с.20 зв.стор.).

Відповідно до копії архівної довідки №752 від 27.12.2022 року, право забудовника по АДРЕСА_1 за архівними даними КП «ОМБТІ» належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на забудову в сільській місцевості на підставі рішення виконкому Звенигородської сільської ради №7 від 21.01.1981 року, акт приймання будинку в експлуатацію відсутній (а.с.21).

Згідно копії свідоцтва серія НОМЕР_2 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком є ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 , ОСОБА_3 25.10.2003 року уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на ОСОБА_5 (11).

Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК Українидля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

04 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2023 року, приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Хоменко В.Ю., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.31).

Як вбачається з копії спадкової справи №13/2022, заведеної 04.05.2022 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , його дочка ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини звернулась 04.05.2022 року.Син спадкодавця ОСОБА_6 та дружина спадкодавця ОСОБА_7 04.05.2023 року подали заяви про відмову від прийняття спадщини.

27.12.2022 року на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно експлікації приміщень будинку садибного типу він складається з: двох коридорів, трьох житлових кімнат, передпокою, санвузла та кухні. Відповідно до експлікації до схеми розташування будівель та споруд: літ. «А» - житловий будинок, літ. «Б» - сарай, літня кухня, літ. «б» - прибудова, літ. «В» - гараж, літ. «пд.» - погріб, літ. «Г» - вбиральня, літ. «Д» - сарай, літ. «Ж» - свердловина, літ. «З» - сарай, літ. «Е» - колодязь, літ. «в» - водопровід, літ. «к» - каналізація, літ «к?» - каналізація, літ. «І» - замощення, №1 огорожа (а.с.22-29).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.07.2023 року №340832697, відомості стосовно права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо будинку АДРЕСА_1 , відсутні.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування").

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Матеріали справи містять копію погосподарської книги на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , разом з головою домогосподарства зареєстрована та проживає його дружина: ОСОБА_7 .

З листа Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1 «Щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майно, збудованих до 5 серпня 1992 року» вбачається, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації

Отже, виходячи з вказаних норм законодавства та досліджених доказів, суд встановив, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя був власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.09.2021у справі №227/3750/19.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відтак, враховуючи наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінюючи надані докази, встановивши фактичні обставини справи, а саме, що померлому ОСОБА_2 належав житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ., його спадкоємицею за законом є позивачка, яка спадщину прийняла, втім в позасудовому порядку не має можливості оформити право власності на цей житловий будинок у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а будь - яких інших спадкоємців, які б претендували на вказане майно судом не встановлено, тому це право позивачки підлягає захисту судом шляхом його визнання.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Судові витрати необхідно залишити по фактично понесеним, оскільки позивач на їх стягненні не наполягає.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 315, 354, 355ЦПК України, ст.ст.328, 392, 1218, 1225, 1268, 1269ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ковальов Андрій Ігорович, до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на одноповерховий житловий будинок (літ. «А») загальною площею 79,2 м?, у тому числі, житловою 42,6 м?, та надвірні будівлі й допоміжні споруди прибудова (літ. «а»), сарай, літня кухня (літ. «Б»), прибудова (літ. «б»), гараж (літ. «В»), погріб (літ. «пд»), вбиральня (літ. «Г»), сарай (літ. «Д»), сарай (літ. «З»), колодязь ( літ. «Е»), замощення ( літ. «І»)., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частинідругій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 25.12.2023 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Ковальов Андрій Ігорович, адреса місцезнаходження: м.Олександрія Кіровоградської області, вул.Г.Усика,38, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КР №000205 від 02.07.2018 року.

Відповідач: Олександрійська міська рада Кіровоградської області, , юридична адреса: м.Олександрія Кіровоградської області, проспект Соборний,59.

Суддя Я.М.ПОДОЛЯК