Справа № 538/777/23
Провадження по справі № 2/538/240/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Бондарь В.А.

за участю секретаря судового засідання - Горілей Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

ВСТАНОВИВ :

18 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького районного суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в 13 год 19 хв в загально доступній спільноті під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 за посиланям https://www.facebook.com/groups/02049 та загально доступній спільноті Лохвицький район. Оголошення. за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_3 в соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену відносно позивача недостовірну інформацію, шляхом написання допису ОСОБА_2 в загально доступній спільноті під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 за посиланям https://www.facebook.com/groups/02049 та загально доступній спільноті Лохвицький район. Оголошення. за посиланямhttps://www.facebook.com/groups/34105?sorting_setting=RECENT_ACTIVITY в соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_3 , після набрання судовим рішенням в даній справі законної сили. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він народився в с.Лука Лохвицького району, Полтавської області, навчався в період з 2005 по 2016 рік в Лучанській ЗОШ I-III ступенів, на даний час проживає та працює в м.Лохвиця. Позивач перебував на посаді слідчого слідчого відділення Лохвицького відділу поліції ГУНП в Полтавській області та був призначений на дану посаду 06.07.2020 року відповідно до наказу ГУНП в Полтавській області. У зв`язку зі реорганізацією Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області та штатними змінами його було призначено на посаду слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, відповідно до наказу начальника ГУНП в Полтавській області, де фактично працює в м.Лохвиця у Відділенні поліції №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, по обслуговуванню Лохвицької ОТГ, Сенчанської ОТГ та Заводської ОТГ в мікрорайоні його місця проживання.

В АДРЕСА_1 , зареєстрована громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 в 13 год 19 хв в загально доступній спільноті під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 в соціальній мережі Facebook.com, публічно повідомила про те, що Всі люди села Лука та м.Лохвиця повинні знати про те, що ОСОБА_3 , слідчий в м.Лохвиця продажна людина, брехун і боягуз. І війни не потрібно, коли є такі люди, як він. Коли є рішення судді він ховається і балакає лише по телефону, бо боїться особистої зустрічі. Що це за слідчий такий, який тікає?, також долучила до даного допису фотознімок позивача, в даній спільноті на даний час перебуває 2413 учасників, тому вказаний допис ОСОБА_2 можливо побачили та прочитали учасники даної спільноти, крім цього вказаний допис було поширено 17 разів в інші спільноти вказаної соціальної мережі. Крім цього 14.04.2023 таку ж публікацію ОСОБА_2 виклала і в спільноті під назвою Лохвицький район. Оголошення. за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_3 в соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_3 , також долучила до даного допису фотознімок позивача, в даній спільноті на даний час перебуває 6538 учасників. Також ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в загально доступній спільноті під назвою Лохвицький район. Оголошення. за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_3 в соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_3 , публічно повідомила про те, що Слідчі м.Лохвиця ОСОБА_4 знаходиться на навчаннях, а ОСОБА_3 тікає з відділку і напрашується на хабар. Ці слідчі ігнорують ухвалу Гадяцького суду вже майже місяць., також долучила до даного допису фотознімок позивача, в даній спільноті на даний час перебуває 6538 учасників.

Позивач вважає, що зазначена інформація є недостовірною оскільки не відповідає дійсності. Зважаючи на вищезазначене, інформація, поширювана щодо нього відповідачем, по-перше, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення ОСОБА_1 загальновизнаних правил, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, так такою, що, на його переконання, порушує його немайнові права, по-друге не є оціночним судженням, а обов`язок доказування її достовірності покладається на відповідача.

Також поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку особи позивача по справі в очах оточуючих, порушивши його честь, оскільки професія слідчого та поліцейського в цілому є соціально важливою, передбачає безперервний належний процес взаємодії з людьми. А тому ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 27.04.2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу на підготовче судове засідання.

Ухвалою Лохвицького районного суду від 07.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач підтримав позов, просив його задовольнити, пояснивши суду, що інформація щодо нього була поширена відповідачем в загально доступну спільноту під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 за посиланям https://www.facebook.com/groups/02049та загально доступній спільноті Лохвицький район. Оголошення. за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_3 в соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_3 , серед учасників яких є його знайомі та жителі с.Лука Миргородського району, в якому позивач народився, навчався та жителі м.Лохвиця Миргородського району, серед учасників яких є його колеги по роботі. Внаслідок чого інформація про те, що позивач продажна людина, брехло та боягуз, стала відомою його співробітникам, керівництву відділення поліції, де позивач працює, а також іншим жителям с.Лука та м.Лохвиця Миргородського району. Обставини поширення відповідачем зазначеної інформації про позивача підтверджуються знімками посилання (скрін-шоти). Зазначена інформація є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності. Позивач ніколи в житті не порушував права інших громадян, працює відповідно до посадових обов`язків, нарікань з боку керівництва відділення поліції де працює чи інших громадян до нього ніколи не було. Крім того, особисто ОСОБА_2 не знає, ніколи з нею не зустрічався, та навіть не бачився, про що вона зазначає в дописі йому не зрозуміло, оскільки в неї немає жодного процесуального статусі в жодному кримінальному провадженні, які знаходяться в його провадженні. Також ОСОБА_2 не надала жодних доказів які підтверджують правдивість інформації про яку зазначила в даних дописах в спільноті соціальної мережі. Поширення окресленої інформації порушує немайнові права позивача на честь, гідність та ділову репутацію. Тому позов просить задоволити повністю.

Відповідач по справі в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову заперечує повністю.

У відзиві на позовну заяву відповідач просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, мотивуючи тим, що позов є безпідставним. ОСОБА_2 не мала наміру порушити і не порушувала немайнові права позивача, у тому числі право на повагу до честі, гідності і ділової репутації. Дана ситуація склалася в результаті слідчих дій, у тому числі і слідчого Скрипки С.В., які на погляд відповідача , є неправомірними. Фактично родину, як пояснює відповідач , було позбавлено права володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном шляхом незаконного вилучення. Слідчі у протиправний спосіб утримували і утримують вилучене майно і не повернули його. Родина відповідача була обурена таким відношенням зі сторони правоохоронців до простих людей, громадян України. На усні звернення батька відповідача, щодо вилученого майна, слідчий ОСОБА_1 не реагував, уникав зустрічі для вирішення питання про повернення майна, нічого письмово не повідомляв. Дані дії слідчого відповідач вважає неправомірними. Вказана поширена інформація свідчить про особисте сприйняття ситуації відповідачем, розуміння норм КПК України та є оціночними судженнями. 14.04.2023 року ОСОБА_2 була поширена інформація у мережі про свавілля поліціантів м.Лохвиця, яка стосувалася проведення обшуку та не повернення вилученого майна родини. Жодної відповіді на звернення відповідач не отримувала, хоча в поліції є офіційні сторінки у соціальних мережах і вони відслідковують інформацію про порушення прав людини та щодо порушень вчинених поліціантами. Таким чином, у позивача відсутні підстави стверджувати, що відповідач порушила його права, про що свідчать норми матеріального права та правові висновки Верховного Суду. Особа слідчого є публічною, що ставить його в інші, аніж пересічних громадян рамки. Слідчий має розуміти неминучість критики, подекуди та інколи, безпідставної чи не заслуженої. Така особа допускає певну критику дій, рішень , бездіяльності, що є цілком нормальним в демократичному суспільстві. Позивач, обіймаючи посаду слідчого, автоматично обмежив своє право на приватність життя, оскільки набув статусу публічної особи. Окрім того, інформація , подана відповідачем стосується позивача не як приватної, а як публічної особи. Вислови, які просить спростувати позивач, є оціночними судженнями, що висловлені в ході риторики з приводу перебування позивача на займаній ним посаді та розгляду ним конкретно-визначеної справи, які не піддаються доведенню. ОСОБА_5 містили критичні, оціночні судження, висловлені, у певній мірі, полемічною, саркастичною мовою, разом з тим, скориствшись правом вибору, обіймаючи посаду слідчого, він- позивач, залишив себе відкритим для суворої критики і пильного нагляду, які він має сприймати як належне у демократичному суспільстві. Таким чином, позовні вимоги про спростування недостовірної інформації про захист честі та гідності та ділової репутації мають бути залишені без задоволення, оскільки подання позову позивачем це є спосіб виправдати протиправні дії зі сторони поліції щодо протиправного позбавлення користування майном родини відповідача та прояв на реагування родини відповідача щодо захисту своїх прав на такі дії, у тому числі до МВС України і ДБР.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на посаді слідчого слідчого відділення Лохвицького відділу поліції ГУНП в Полтавській області та був призначений на дану посаду 06.07.2020 року відповідно до наказу ГУНП в Полтавській області. У зв`язку зі реорганізацією Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області та штатними змінами, його було призначено на посаду слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, відповідно до наказу начальника ГУНП в Полтавській області, де фактично працює в м.Лохвиця у Відділенні поліції №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, по обслуговуванню Лохвицької ОТГ, Сенчанської ОТГ та Заводської ОТГ в мікрорайоні його місця проживання.

В АДРЕСА_1 , зареєстрована громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (надалі - Відповідач), яка ІНФОРМАЦІЯ_1 в 13 год 19 хв в загально доступній спільноті під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 за посиланям https://www.facebook.com/groups/02049, в соціальній мережі Facebook.com, публічно повідомила про те, що Всі люди села Лука та м.Лохвиця повинні знати про те, що ОСОБА_3 , слідчий в м.Лохвиця продажна людина, брехун і боягуз. І війни не потрібно, коли є такі люди, як він. Коли є рішення судді він ховається і балакає лише по телефону, бо боїться особистої зустрічі. Що це за слідчий такий, який тікає?, також долучила до даного допису фотознімок позивача, в даній спільноті на даний час перебуває 2413 учасників, тому вказаний допис ОСОБА_2 можливо побачили та прочитали учасники даної спільноти, крім цього вказаний допис було поширено 17 разів в інші спільноти вказаної соціальної мережі. Крім цього 14.04.2023 таку ж публікацію ОСОБА_2 виклала і в спільноті під назвою Лохвицький район. Оголошення. за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_3 в соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_3 , також долучила до даного допису фотознімок позивача по справі, в даній спільноті на даний час перебуває 6538 учасників. Також, ОСОБА_2 14.04.2023 року в загально доступній спільноті під назвою Лохвицький район. Оголошення. за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_3 в соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_3 , публічно повідомила про те, що Слідчі м.Лохвиця ОСОБА_4 знаходиться на навчаннях, а ОСОБА_3 тікає з відділку і напрашується на хабар. Ці слідчі ігнорують ухвалу Гадяцького суду вже майже місяць., також долучила до даного допису фотознімок позивача, в даній спільноті на даний час перебуває 6538 учасників.

Відповідно до статтей 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Таким чином праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Положеннями ч. 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Положеннями ч. 1 ст. 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

У ч. 1 ст.277ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в)поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Таким чином, спростуванню підлягає негативна інформація про особу, яка набула поширення, тобто доведена до відома хоча б однієї особи, відмінної від позивача, зокрема через мережу Інтернет. Належними відповідачами в останньому випадку є автор інформації та власник веб-сайту, через публікацією на якому відбулося поширення інформації.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Суду необхідно надати оцінку балансу права особи на свободу вираження поглядів та права особи на повагу до його гідності і честі, на недоторканність ділової репутації та на приватність.

Підставою для втручання у право на свободу вираження поглядів, для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело.

Отже, право на поширення інформації про іншу особу пов`язується з обов`язком перевірити достовірність такої інформації, а також зустрічним правом особи, про яку поширюється інформація, вимагати поваги до її честі, гідності та ділової репутації.

Одним із основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. При цьому підлягає врахуванню зміст поширеної інформації, її значення для суспільної дискусії, важливість посади, яку обіймає особа, відносно якої поширена інформація, достовірність інформації, наслідки її поширення.

Відповідно до ч. 2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Таким чином, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто суду слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року).

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року в справі № 278/1638/19 (провадження № 61-3525св21).

У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №757/22307/17-ц (провадження № 61-48302св18) зроблено висновок, що згідно зі статтею 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особливо якщо такі висловлювання стосуються публічної особи, або посадової особи рівня суспільного значення та його діяльність представляє суспільний інтерес.

Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, враховує положення Декларації Комітету Міністрів Ради Європи про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року (далі Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, у більшості випадків з власної ж волі, автоматично збільшує рівень тиску на їхню приватність.

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

При цьому гумористичний та сатиричний жанр, захищений статтею 10 Конвенції, дозволяє більший ступінь перебільшення та навіть провокації доти, доки це не вводить громадськість в оману щодо фактів.

За ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 4, 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За положеннями ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як убачається зі змісту позовної заяви, звернення до суду обумовлене необхідністю захисту честі, гідності та ділової репутації позивача від порушень унаслідок поширення про нього інформації, що, на думку позивача, не відповідає дійсності. При цьому позивач просить спростувати таку інформацію.

Такі позовні вимоги в контексті наведеного вище в цілому відповідають вимогам цивільного законодавства.

Суд вважає, що поширена відповідачем на своїй соціальній сторінці інтернет-мережі Facebook інформація про позивача, яка доведена користувачам соціальної інтернет-мережі, є негативною та порочить честь, гідність і ділову репутацію позивача.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що вищевказана інформація стосовно позивача як особи, що виконує обов`язки слідчого, безумовно має негативну семантичну спрямованість щодо нього, оскільки містить відомості про нібито вчинення ним дій, які суперечать суспільній моралі та деяким законам, а отже є інформацією, яка має негативний характер стосовно позивача.

Під час судового розгляду відповідач не надала суду жодних доказів на підтвердження достовірності інформації, розповсюдженої на її сторінці в соціальній мережі Facebook про позивача, та що вона перед поширенням інформації, про спростування якої заявляє позивач, перевірила її достовірність.

Наведена на сторінці відповідача у Fасеbоок інформація стосується певної фактичної поведінки позивача, носить стверджувальний характер, не містить жодних посилань чи обмовок щодо припущень, власного тлумачення або викладення інформації через власні погляди відповідача, автором не вживалися мовно-стилістичні засоби про ймовірність або припущення інформації.

Будь-яких належних та допустимих доказів, що інформація, поширена на Інтернет-порталі, є вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідачем не надано. Отже, підстав стверджувати, що викладена відповідачем інформація фактів щодо поведінки (дій) позивача є оціночними судженнями, немає.

З урахуванням положень ст. 12, 80, 81 ЦПК України суд визнає достатніми докази на підтвердження того, що мало місце поширення фактичних відомостей про позивача, які мають характер недостовірних.

Крім цього, суд вважає, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною покладено саме на відповідача, однак відповідач вважає, що це лише є оціночними, а не стверджувальним судженнями та посилається на відео, які, на думку суду, не є предметом розгляду та не вказують на обґрунтованість позиції відповідача.

З огляду на вище зазначене, суд дійшов висновку, що поширення вказаної інформації порушує особисті немайнові права позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача .

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 263 - 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації - задовольнити повністю.

Визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в 13 год 19 хв в загально доступній спільноті під назвою Моя Лука (Лохвицький район) за посиланям https://www.facebook.com/groups/02049 та загально доступній спільноті Лохвицький район. Оголошення. за посиланямhttps://www.facebook.com/groups/34105?orting_setting=RECENT_ACTIVITY, в соціальній мережі Facebook.com, про те, що Всі люди села Лука та м.Лохвиця повинні знати про те, що ОСОБА_3 , слідчий в м.Лохвиця продажна людина, брехун і боягуз. І війни не потрібно, коли є такі люди, як він. Коли є рішення судді він ховається і балакає лише по телефону, бо боїться особистої зустрічі. Що це за слідчий такий, який тікає?.

Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, шляхом написання допису ОСОБА_2 в загально доступній спільноті під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 за посиланям https://www.facebook.com/groups/02049 та загально доступній спільноті Лохвицький район. Оголошення. за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_3 в соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_3 , після набрання судовим рішенням в даній справі законної сили, наступного тексту спростування:

« ІНФОРМАЦІЯ_1 в загально доступній спільноті під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_1 в загально доступній спільноті Лохвицький район. Оголошення). за посиланям ІНФОРМАЦІЯ_3 в соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_3 мною, ОСОБА_2 , були описані недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 , а саме те, що " ОСОБА_3 , слідчий в м.Лохвиця продажна людина, брехун і боягуз. І війни не потрібно, коли є такі люди, як він. Коли є рішення судді він ховається і балакає лише по телефону, бо боїться особистої зустрічі. Що це за слідчий такий, який тікає, а також ОСОБА_3 тікає з відділку і напрашується на хабар. Прошу вибачення в ОСОБА_1 та всіх учасників даної спільноти за неправдиву та недостовірну інформацію».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького

районного суду Полтавської області В.А. Бондарь