Справа № 182/3041/23
Провадження № 2/0182/1855/2023
У Х В А Л А

Іменем України

22.12.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі заяву представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності на 1/2 частину квартири, -

В С Т А Н О В И В :

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності на 1/2 частину квартири.

Одночасно з позовною заявою представник позивача подала до суду належним чином оформлену заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на квартиру квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 та заборони відповідачці вчиняти продаж та будь-які інші дії щодо відчуження або передачі права власності (повністю або частково) щодо вищевказаної квартири.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали, надані представником позивачем, суд приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, вимоги позивача носять майновий характер, і стосуються майна, що є предметом поділу, тобто між сторонами існує спір з приводу майна, вирішення якого передано до суду.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, згідно яких, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, не оцінюючи наперед докази, але враховуючи усі обставини та доводи, надані позивачем на підтвердження своїх вимог і, з`ясувавши обсяг позовних вимог у відповідності до виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, прийшов до висновку, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема, те, що обраний вид забезпечення позову є тимчасовим заходом і не є формою позбавлення майна або повного утруднення його використання.

Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а тому, необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 та заборони відповідачці вчиняти продаж та будь-які інші дії щодо відчуження або передачі права власності (повністю або частково) щодо вищевказаної квартири.

Підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України судом не встановлено.

Керуючись ст. ст.149-151, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності на 1/2 частину квартири задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 та заборони вчиняти продаж та будь-які інші дії щодо відчуження або передачі права власності (повністю або частково) щодо вищевказаної квартири.

Відомості про сторони:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ), яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Інших відомостей про сторони у суду та заявника немає.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Термін пред`явлення даної ухвали до виконання три роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал