ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1982/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 698/504/23 Категорія: 304090200 Лазаренко В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Універсал Банк»;

розглянувши у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2023 року у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

11.07.2023 АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг monobank у розмірі 11101,15 грн., що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 11101,15 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 30.07.2018 року та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Станом на 28.12.2022 року відповідач прострочив зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулося істотне порушення зобов`язання, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

Заочним рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2023 року в задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» відмовлено.

Відмовляючи в задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що АТ «Універсал Банк» не надав до суду доказів щодо здійснення будь-якого руху коштів по рахунку, який просив відкрити відповідач при підписанні анкети-заяви від 30.07.2018 року, доказів на підтвердження видачі відповідачу кредитної картки та розміру наданого кредиту. Сам по собі розрахунок заборгованості за договором № б/н від 30.07.2018 року, складений позивачем, не є належним та допустимим доказом на підтвердження наявності загального залишку заборгованості у відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту).

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу та просить скасувати заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2023 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк» зазначає, що заочне рішення суду є незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, без урахування особливостей укладеного за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем спірного договору.

Стверджує, що ухвалюючи рішення, судом не було досліджено механізму отримання банківських послуг проєкту Мonobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, Правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Тим самим, суд дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними Умовами, Правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.

Клієнт, уклавши договір шляхом підписання анкети-заяви, підтверджує, що клієнт до укладення ним договору, був ознайомлений в електронній/письмовій формі з інформацією щодо умов кредитування та отримав відповідні документи від Банку та погоджується з ними.

Таким чином, на момент підписання Анкети-заяви від 30.07.2018, відповідач був належним чином ознайомлений з Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредитування.

30.07.2018 відповідач повідомив про згоду з умовами банківських послуг, які надає позивач за договором про надання банківських послуг Мonobank, на підтвердження чого у мобільному додатку відповідачем було введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер.

Відповідач підтвердив, що анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку, та зазначив, що клієнт просить відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити ліміт на суму, вказану в мобільному додатку.

Звертає увагу суду, що Умови обслуговування рахунку фізичної особи в АТ «Універсал Банк», опубліковані на сайті Банку та публічно доступні в режимі реального часу для ознайомлення.

У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний підпис є аналогічним власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях, отже про укладення договору свідчить проставлений ним електронний підпис на анкеті-заяві.

Посилання суду на недоведеність з боку Банку, що саме ці Умови і правила розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».

Висновки суду щодо правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону міститься у постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20.

Звертає увагу апеляційного суду, що надання і обслуговування кредиту обумовлено п. 5 Розділу ІІ Умов і правил і також цей пункт визначає відповідальність за порушення строків виконання грошового зобов`язання клієнтом за договором.

Сторони домовились, що Банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначено в договорі.

Скаржник зазначає, що відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та виписці про рух коштів по картці відповідача та підтверджує, що у останнього виникла заборгованість.

Враховуючи, що у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, на підставі положення п.п. 5.16 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань та вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк направив повідомлення пуш про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим кредит став у форму «на вимогу».

Скаржник стверджує, що відповідач лише частково здійснював операції поповнення своєї банківської картки, розмір який був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, як вбачається із виписки про рух коштів та розрахунку заборгованості, внаслідок чого виникла наявна заборгованість.

Доказів на спростування наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем не надано.

Крім того, звертає увагу суду, що застосування до даних правовідносин висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справ № 342/180/17 є передчасним та незаконним.

Проте варто звернути увагу на висновки викладені в ухвалі Об`єднаної палати касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.07.2018 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Мonobank», відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило йому рахунок у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту, який вказаний у мобільному додатку.

Відповідно до п. 2 вказаної Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «Мonobank» визначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує та зобов`язується виконувати його умови.

ОСОБА_1 погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

У п. 6 анкети-заяви відповідач вказав, що просить вважати наведений у анкеті-заяві зразок його власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими. У цьому ж п. 6 анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно договору. Відповідач підтвердив в Анкеті-заяві, що всі наступні правочини, у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень можуть вчинятися ним та Банком з використанням електронного цифрового підпису.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за договором, станом на 17.05.2023, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) становить 11101,15 грн. та заборгованість за відсотками та пенею 0,00 грн.

Із вказаного розрахунку вбачається, що поточна заборгованість відповідача перед позивачем починає обраховуватись з 06.01.2021, при цьому процентна ставка становить 37,2%.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Мonobank».

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу.

В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 та індивідуального податкового номеру, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді.

Проставлянням власноруч свого підпису ОСОБА_1 погодився, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.Підписанням цього договору підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Крім цього, він беззастережно погоджується з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано також копію Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками у вигляді Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту.

Окрім того, Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» крім тих, що надавались та були отримані ОСОБА_1 у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку та умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншу всю інформацію, необхідну для укладення договору.

Разом з тим, ані Умови і правила обслуговування фізичних осіб та Тарифи, ані Паспорт споживчого кредиту не містять підпису позичальника.

Доводи Банку про те, що факт ознайомлення відповідача з вищенаведеними документами підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку "monobank" шляхом застосування електронного цифрового підпису, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

З анкети-заяви, підписаної відповідачем вбачається, що він просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги, у тому числі його електронний підпис, обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть йому відкриті в Банку.

Засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем з наведенням буквено-цифрового коду, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнає, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки з власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного цифрового підпису.

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутнє відповідне підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Паспорту споживчого кредиту та Тарифів.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, Паспорт споживчого кредиту та Тарифи з користування Чорною карткою monobank розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank), тоді як вказані Умови і правила, Паспорт споживчого кредиту та Тарифи ОСОБА_1 не підписані, зокрема електронним цифровим підписом, як це передбачено узгодженими сторонами умовами у Анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank) від 30.07.2018.

У анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 не зазначені ані процентна ставка за користування кредитними коштами, ані строк повернення кредиту, ані відповідальність за порушення зобов`язань, ані умови надання позичальнику овердрафту.

До того ж, як зазначено у наданих позивачем до суду Умовах і правилах обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК», при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank та Тарифах з користування Чорною карткою monobank, вони затверджені Протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року та набувають чинність з 27 листопада 2021 року.

Водночас, з доданих до суду доказів, зокрема з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.07.2018 вбачається, що станом на 06.01.2021 вже існував залишок поточної заборгованості в розмірі 4646,33 грн.

Разом з тим, в обґрунтування фактичної суми заборгованості, позивачем по справі АТ «Універсал Банк» надано суду лише розрахунок заборгованості, за договором № б/н від 30.07.2018, укладеним між Банком та ОСОБА_1 , станом на 17.05.2023, який містить відмітку «представник» без зазначення П.І.Б. та посади особи, яка його засвідчила, та печатку АТ «Універсал Банк» Мonobank.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сам по собі розрахунок заборгованості за договором № б/н від 30.07.2018 року, складений позивачем, не є належним та допустимим доказом на підтвердження наявності загального залишку заборгованості у відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту)

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що позивачем при звернені до суду не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки та розміру наданого ОСОБА_1 кредиту, здійснення будь-якого руху коштів по рахунку, який просив відкрити відповідач при підписанні анкети-заяви від 30.07.2018 року, тоді як саме виписка є первинним документом, про що зроблено висновок у постанові Верховного Суду у справі № 200/5647/18 від 16.09.2020.

Водночас до суду апеляційної інстанції Банк до поданої ним апеляційної скарги в якості додатка додав банківську виписку про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 від 31.10.2023 за період з 30.07.2018 по 17.05.2023, в якому зазначено інформацію по картці із зазначенням її номеру та номеру рахунку.

При цьому, подаючи позов, Банк не вказував на неможливість надання тих чи інших доказів. Подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім того, в клопотанні про розгляд справи за відсутності позивача зазначив про те, що необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку позивача відсутні, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, апеляційний суд враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 19 травня 2021 року в справі № 488/1449/16-ц (провадження № 61-9308св20), де зазначено, що в порушення вимог ст. 367 ЦПК України позивач не надав доказів неможливості подання зазначених довідок про умови кредитування до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, тому апеляційний суд не мав процесуальних повноважень приймати вказані докази та вирішувати справу з посиланням на ці довідки.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що перегляд в апеляційному порядку справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції, суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, та оскільки клопотання про прийняття нових доказів позивачем не заявлено, не надано докази неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, суд апеляційної інстанції на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України позбавлений процесуальної можливості прийняти зазначені документи, як належні та допустимі докази та надати їм відповідну оцінку.

За викладеного апеляційний суд не може прийняти докази, які додані до апеляційної скарги, оскільки скаржником не доведено неможливості їх подання до суду першої інстанції, у строки та спосіб визначені ст. 83 ЦПК України, з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України), за умови їх наявності у позивача на момент подачі позову.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що Банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Інші доводи, наведені банком в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

Приходячи до переконання про відхилення апеляційної скарги, колегія суддів також бере до уваги положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (пункт 32 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» слід залишити без задоволення, а заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2023 року без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 21 грудня 2023 року.

Судді