Ухвала

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 199/2786/21

провадження № 61-11705св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року в складі колегії суддів Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Макарова Н. М.,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2021 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - публічне акціонерне товариства «Комерційний банк «Надра», про визнання права іпотеки.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 01 серпня 2022 року, позов задоволено: визнано за ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право іпотеки нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 ; здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року скасовано рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

25 листопада 2022 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» через Електронний суд подало до Верховного Суду касаційну скаргу на вказану постанову.

Ухвалою Верховного Суду від 10 травня 2023 року відкрито касаційне провадження в справі.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 4 частини другої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

В ухвалі Верховного Суду від 10 травня 2023 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та зазначено, що суд при вирішенні справи не застосував висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року в справі № 757/32377/15-ц, від 27 травня 2020 року в справі № 2-879/13 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року № 129/1033/13-ц, та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Справу № 199/2786/21 призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук