Справа №705/2039/19
2/705/201/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

секретаря судового засідання Романової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , в обґрунтування зазначивши наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , який проживав у місті Ровеньки Луганської області. Про смерть батька йому стало відомо у 2016 році, оскільки вони проживали на відстані 700 км і ніхто йому не повідомив про це. Коли він дізнався про смерть батька, одразу ж скористався правом на представництво інтересів і уповноважив ОСОБА_4 бути його представником у відповідній нотаріальній конторі з питань оформлення спадкових прав. У зв`язку з цим, усі оригінали документів він віддав представнику, але з невідомих йому причин представник не виконав жодної дорученої дії, чим порушив його права. Коли ж він звертався до представника щодо отримання документів про право на спадщину, вона постійно говорила, що ще не отримала свідоцтво, оскільки не вистачає певних документів і тільки у 2019 році представник повернула йому документи, які він їй давав для належного оформлення спадщини.

Після цього він звернувся до нотаріуса, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з неприйняттям спадщини у встановлений законом строк, про що винесено відповідну постанову.

Крім того, із цієї постанови йому стало відомо, що 29 січня 2019 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,5595 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Старобабанівської сільської ради Уманського району Черкаської області. При цьому, ОСОБА_2 нотаріусом роз`яснено вимоги ст. 1280 ЦК України, а саме можливість за певних обставин вирішити питання перерозподілу спадкового майна.

Вважає, що ним було пропущено визначений законом строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, з поважних причин, оскільки про смерть батька він дізнався тільки у 2016 році і одразу розпочав оформлення спадщини, але через дії представника, якій було довірено оформлення спадщини, яка, на його думку, навпаки затягувала момент прийняття спадщини на користь відповідача, і виникла така значна затримка. Крім того, він є пенсіонером, людиною похилого віку, часто хворіє, є дитиною війни, проживає на значній відстані від місця оформлення спадщини, тому особисто не мав можливості займатися оформленням спадщини, а також йому було важко контролювати дії представника по оформленню спадщини.

Просить суд визначити йому, ОСОБА_1 , додатковий строк в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви для прийняття спадщини після смерті його батька, ОСОБА_3 .

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Літинського Т.О. до суду надійшов відзив, у якому просять суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне.

Оскільки позивач на момент відкриття спадщини не проживав зі спадкоємцем, він мав би, у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України, звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Позивач зазначає про те, що він звернувся до нотаріуса, але останнім винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із пропущенням встановленого законом строку. Зазначена постанова не оскаржена і не скасована.

Позивач надає до позову копію свідоцтва про смерть, яке видане на наступний день після смерті батька, тобто не дублікат, а саме копію свідоцтва, яке видане одразу після смерті, що на думку представника відповідача, підтверджує, що позивачу одразу було відомо про смерть батька. Крім того позивачем до позову додається копія державного акту на земельну ділянку, належну покійному, що також спростовує посилання позивача на те, що він нібито не знав про наявність спадкового майна. Тобто, у вказаному випадку, оскільки спадкова земельна ділянка знаходиться на території Черкаської області, де і проживав позивач, то саме він би мав цікавитися станом цієї земельної ділянки, оскільки померлий проживав на відстані 700 км від місця розташування земельної ділянки.

Після закінчення строку для прийняття спадщини позивач до суду не звернувся, а звернувся через значний проміжок часу.

До позову позивач додає довіреність на ім`я ОСОБА_4 , датовану 23.11.2016 року та посвідчену нотаріально, тобто будучи у нотаріуса у вказаний час, він мав можливість подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька.

Вважає, що усе зазначене підтверджує той факт, що позивач не цікавився ні батьком, ні спадщиною і своїми діями на час відкриття спадщини фактично відмовився від її прийняття.

На думку представника відповідача, позивач не довів поважності пропуску визначеного законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Спадкодавець помер у віці 96 років, позивач будучи теж людиною похилого віку, оскільки він 1942 року народження, розуміючи проблеми людей старшого віку, повинен був би розуміти і вік батька, проявляти до нього увагу, обачливість та турботу. Позивач же зазначає, що не знав про смерть батька, хоча беручи до уваги, що батько помер у дуже похилому віці, не зрозуміло, як позивач не міг розуміти, що смерть батька була неминучою. Зазначене, обумовлює обов`язок позивача щодо батька та період, з якого позивач повинен був розумно опікуватися та перейматися майбутньою спадщиною.

Посилання позивача на значну відстань проживання від батька, не можуть бути взятими до уваги, оскільки син має цікавитися життям та здоров`ям батька, не дивлячись на значну відстань, діти та онуки позивача також мали б цікавитися життям спадкодавця, але цього не відбулося. Тобто сам позивач підтверджує, що родинних стосунків із батьком не підтримував та життям батька роками не цікавився.

Позивач звернувся до суду через вісім з половиною років після відкриття спадщини, при цьому мав можливість, перебуваючи у нотаріуса при оформленні доручення, написати заяву про прийняття спадщини, мав би цікавитися життям та здоров`ям свого батька, якому було більше 90 років, але всього цього не зробив, тому, на думку представника відповідача, не довів поважності причин пропуску звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

За таких обставин, позивач не прийняв спадщину у строк визначений ст. 1270 СК України не маючи на те жодних ні з моменту смерті батька 01.11.2010, ні з моменту видачі довіреності 23.11.2016 року, при цьому шестимісячного строку для прийняття спадщини не звертався аж до 30 вересня 2019 року, отже строк для прийняття спадщини пропущено без поважних причин, вважає, що законних підстав надання додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Раніше направляв до суду письмову заяву, у якій просив суд прискорити розгляд справи та зазначав, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла письмова заява представника відповідача адвоката Кравченка Р.М., у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність його довірителя, позовні вимоги не визнають та просить у задоволенні позову відмовити. Крім того, додав до заяви письмові пояснення, у яких зазначає, що підтримують викладені у відзиві посилання щодо безпідставності позову.

Суд, врахувавши позицію сторін у справі та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом достовірно встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть № 756.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним сином померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією відновленого свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого Уманським районним РАГС Черкаської області 30.08.1956 року.

Згідно постанови ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу Черкаської області від 14.03.2019 року, ОСОБА_1 відмолено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,5594 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Старобабанівської сільської ради Уманського району Черкаської області, у зв`язку із неприйняттям ОСОБА_1 спадщини у встановлений законом строк. У вказаній постанові зазначено про те, що 06.09.2018 року була заведена спадкова справа № 55 за 2018 рік, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на підставі заяви ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка є спадкоємцем за правом представлення згідно ст. 1266 ЦК України. 06.09.2018 року нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропущенням визначеного законом строку. 22.01.2019 року на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2018 року, яке вступило в законну силу 22 січня 2019 року, строк для прийняття спадщини ОСОБА_2 було поновлено і вона подала заяву про прийняття спадщини. Свідоцтво на право на спадщину на земельну ділянку площею 3,5594 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Старобабанівської сільської ради Уманського району Черкаської області, ОСОБА_2 отримала 29.01.2019 року.

Так, в ході судового розгляду було встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ст. 1261 ЦК України, однак він не прийняв спадщину за законом після смерті спадкодавця, в порядку та строк встановлений чинним законодавством, тому позивачу постановою приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, встановлений чинним законодавством України.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1727 ЦК України. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, не прийняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2019 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , була заведена 06.09.2018 року на підставі заяви ОСОБА_2 , поданої в порядку ст. 1266 ЦК України, яка також пропустила строк звернення, але рішенням суду такий пропуск строку був визнаний поважним, тому ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. У вказаному випадку строк для прийняття спадщини закінчився 01.05.2011 року. Позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса 14.03.2019 року, подавши ряд документів, підтверджуючих факт смерті спадкодавця, факт родинних відносин останнього з позивачем та факт належності спадкодавцю земельної ділянки тощо.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Суд враховує, що з аналізу наявної судової практики Верховного суду можна навести приблизний перелік поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, а саме: тривала хвороба спадкоємця; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця та місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємця на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємця про наявність заповіту тощо.

При цьому, не визнаються поважними причини пропуску строку, такі як: юридична необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини; необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця та наявність спадкового майна; похилий вік та непрацездатність спадкоємця; перебування спадкоємця за кордоном; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови тощо.

Спадкоємцем ОСОБА_1 обґрунтована неможливість своєчасного прийняття спадщини тими обставинами, що він не знав про смерть батька, проживав на значній відстані від місця проживання батька, а також той факт, що він делегував повноваження для оформлення спадкових прав представнику, яка не виконала належним чином дій довірених їй. При цьому, слід зазначити, що позивач зареєстрований та проживає в м. Умані Черкаська область, тобто поруч із місцем розташування спадкового майна, а саме селом Старі Бабани Уманського району Черкаської області. При посиланні на невиконання своїх обов`язків, визначених довіреністю, представником ОСОБА_4 , слід зазначити, що така довіреність була укладена 23.11.2016 року, та посвідчена нотаріусом, що підтверджується копією самої довіреності та витягом з Єдиного реєстру довіреностей, сформованим 23.11.2016 за № 32646189. У вказаній довіреності зазначено, що позивачу на той час достовірно відомо, що його батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але до нотаріуса ним не подано заяви про прийняття спадщини, а лише делеговано такі повноваження певній особі, хоча спадкова справа на той час ще відкрита не була.

У екстрених випадках, коли існує ризик пропущення строку для прийняття спадщини, спадкоємець має право направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронне повідомлення (аналог телеграми), в якому вказати про прийняття спадщини. Таким чином, законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено в ході судового розгляду, позивач достовірно знав про відкриття спадщини при оформленні довіреності від 23.11.2016 року, при цьому свідоцтво про смерть батька датоване наступним днем після смерті, але позивач не надав суду будь-яких доказів, підтверджуючих неможливість його звернення із заявою про прийняття спадщини хоча б з листопада 2016 року, оскільки таку можливість він мав. Із заявою про прийняття спадщини після смерті батька позивач звернувся лише через більше ніж 8 років після відкриття спадщини, при цьому як він зазначає, він уповноважив ОСОБА_4 займатися питанням оформлення спадщини, але з того моменту минуло більше трьох років, впродовж яких він мав можливість звернутися із відповідною заявою до нотаріуса. Тому суд, не може визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини незнання про смерть батька, похилий вік спадкоємця, проживання останнього на значній відстані від позивача, а також делегування своїх повноважень іншій особі, оскільки вважає, що це не є об`єктивними, непереборними, істотними перешкодами для подання відповідної заяви позивачем.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які він посилався, як на підставу своїх вимог щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не надано доказів поважності причин пропуску вказаного строку, які б підтверджували наявність обставин, що об`єктивно перешкодили йому своєчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті його батька.

Аналізуючи зібрані по справі докази з урахуванням наведених правових норм, суд вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений позивачем свідомо та без поважних причин, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Черкаського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський