Провадження № 6/161/595/23
У Х В А Л А

20 грудня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

головного державного виконавця Білової В.А.

стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білової Вікторії Анатоліївни про визнання частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білової В.А. звернулася до суду з вищевказаним поданням.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ) перебуває зведене виконавче провадження № 73479352 до складу якого входить два виконавчих провадження: № 699346269 відкрите на підставі виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 164756,00 грн. та 3 % річних у розмірі 5962,00 грн., а також судового збору в сумі 1707,18 грн.; № 68826094 відкрите на підставі вимоги про сплату боргу № Ф-6842-17-У виданої 16.06.2021 ГУ ДПС у Волинській області про стягнення з ОСОБА_2 в користь ГУ ДПС у Волинській області 131204,65 грн. заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску.

Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем накладено арешт на майно боржника. Під час примусового виконання рішень, державним виконавцем подано запити до відповідних органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, щодо надання інформації про наявність або відсутність у боржника рухомого та нерухомого майна, коштів. З відповіді КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстроване. Транспортні засоби у боржника відсутні. Боржник немає відкритих рахунків в установах банків, у трудових відносинах не перебуває, на обліку в ПФУ як отримувач пенсії не значиться, державний кордон не перетинав, на військову службу не призивався.

18.07.2022 державним виконавцем здійснено виходи за місцем проживання боржника, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 та за місцем проживання дружини боржника ОСОБА_3 , а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідні акти. Було встановлено відсутність майна та грошових коштів, які могли б задовольнити вимоги стягувача.

В ході здійснення виконавчих дій, державним виконавцем було встановлено, що боржник з 17.10.1997 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо ОСОБА_4 за час перебування в шлюбі, боржником спільно з ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності набуто майно, а саме квартиру по АДРЕСА_2 , загальною площею 66,9 кв.м., спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 . Вказане майно набуте в шлюбі, а отже є спільним майном подружжя.

Посилаючись на викладене, головний державний виконавець Відділу Білова В.А., просить суд визначити 1/5 частки ОСОБА_4 у квартирі загальною площею 66,9 кв.м. по АДРЕСА_2 . Визначити 1/10 частки ОСОБА_2 майна боржника у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_9 у квартирі загальною площею 66,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді від 18.12.2023 подання прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

В судовому засіданні головний державний виконавець Відділу Білова В.А., подане нею подання підтримала та просила задовольнити з наведених у ньому підстав.

Стягувач ОСОБА_1 підтримав подання головного державного виконавця Відділу Білової В.А., просив суд його задовольнити.

Боржник та інші учасники розгляду в судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися шляхом надсилання судової повістки та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Клопотань про відкладення на вересу суду не надходило.

Заслухавши пояснення головного державного виконавця, стягувача, дослідивши матеріали подання та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

На виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження № 73479352 до складу якого входить два виконавчих провадження:

1. № 699346269 відкрите на підставі виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 164756,00 грн. та 3 % річних у розмірі 5962,00 грн., а також судового збору в сумі 1707,18 грн. постановою головного державного виконавця Білової В.А. від 06.07.2022, того ж дня винесено постанову про арешт майна боржника та коштів боржника;

2. № 68826094 відкрите на підставі вимоги про сплату боргу № Ф-6842-17-У виданої 16.06.2021 ГУ ДПС у Волинській області про стягнення з ОСОБА_2 в користь ГУ ДПС у Волинській області 131204,65 грн. заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску, постановою головного державного виконавця Білової В.А. від 19.04.2022.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян шодо актового запису про шлюб, боржник ОСОБА_2 17.10.1997 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , що також підтверджується актовим записом про шлюб № 1221 від 17.10.1997.

20.09.2007 видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджує її належність на праві спільної сумісної власності громадянці ОСОБА_5 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 шляхом приватизації.

Звертаючись до суду з поданням, головний державний виконавець посилається на те, що вказана вище квартира набута у шлюбі, а тому є спільним майном подружжя, частики якого є рівними та підлягають поділу.

Надаючи правові оцінку правовідносинам, які склалися, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно з абзацом 1 статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизацією державного житлового фонду є відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Із свідоцтва про право власності на житло від 20.09.2007, вбачається, що приватизація квартири АДРЕСА_3 , відбулася згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у 2007 році.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України визначено об`єкти спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частин першої-четвертої цієї статті об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Законом України від 11 січня 2011 року № 2913-VІ «Про внесення змін до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08.02.2011, зазначену норму було доповнено частиною п`ятою, згідно з якою об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним з подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Законом України від 17.05.2012 № 4766- VІ «Про внесення змін до СК України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності з 13.06.2012, частину п`яту статті 61 СК України виключено. Проте Кодекс доповнено, зокрема пунктом 4 частини першої статті 57 СК України, згідно з яким житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що лише у період часу з 08.02.2011 до 12.06.2012 включно житло, набуте одним з подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового Фонду, визнавалося спільною сумісною власністю подружжя. У інші періоди дії Закону України «Про приватизацію державного житлового Фонду» таке житло переходило у власність лише того з подружжя, який брав участь у приватизації.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного суду від 15.02.2023, справа № 201/6987/20 (провадження № 61-3915св22).

Таким чином, частка ОСОБА_4 у приватизованій квартирі є її особистою приватною власністю та не підлягає поділу як спільна сумісна власність подружжя.

Отже, у суду відсутні підстави для визначення частки ОСОБА_2 у майні, яке належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст.260-261, 354, 443 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білової Вікторії Анатоліївни про визнання частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта