справа №176/927/23
провадження №2/176/480/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді КУЧМИ В.В.

з участю секретаря с/з ХАНІНОЇ М.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Жовті Води цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг та підписала заяву б/н від 24.12.2013 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшився у розмірі 15000 грн.

Однак, ОСОБА_1 узяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості розмір якої станом на 21.03.2023 року складає 51226,87 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту 15056,06 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 36170,81 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.12.2013 року на загальну суму 51226 грн. 87 коп. та стягнути судові витрати.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області було відкрито провадження від 12 травня 2023 року, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачці було надано строк 15 днів з дня отримання ним даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідачці ОСОБА_1 , відповідно до вимог ЦПК України, за місцем реєстрації та місцем останнього відомого місця проживання, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву.

За вх. 3286/23 від 31.05.2023 року від повноважного представника відповідача за ордером про надання правової допомоги ОСОБА_2 надійшов відзив на позов згідно якого в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що дійсно ОСОБА_1 зверталась із відповідною заявою до АТ КБ ПРИВАТБАНК, але не з метою оформлення кредиту, при цьому остання жодних кредитних карток та сам кредит не отримувала. Крім того ОСОБА_1 також заперечує факт ознайомлення її з Умовами та Правилами надання банківських послуг, оскільки будь-яких зобов`язань на себе не брала та такі умови, її підпису, що вона дійсно з ними ознайомилась, не містять, а сама заява-анкета не містить умов кредитування, що не дає підстав вважати, що між сторонами виникли відповідні кредитні правовідносини.

На підтвердження сум заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості, однак вважає, що такий не є належним та допустимим доказом, оскільки він проведений в односторонньому порядку та не зрозуміло, як саме він був проведений, та більш того ОСОБА_1 не була повідомлена про зміну відсоткової ставки, та своєї згоди не надавала, тому вбачається, що банк незаконно змінював розмір відсотків та при цьому їх стягував з останньої.

Також представник позивача як на підставу для відмови в задоволення позовних вимог послався на строк позовної давності, який сплив в квітні 2017 року.

За вх. 3849/23 від 26.06.2023 року від повноважного представника АТ КБ ПРИВАТБАНК за довіреністю Меркулової В.В. надійшов відзив на позов, згідно якого повторно наголосив, що банком надано усі належні докази, які підтверджують укладання кредитного договору з ОСОБА_1 , при цьому вона була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а з виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідач користувалась кредитними коштами, які отримувала через банкомат та розраховувалась кредитної карткою через термінали в касах магазинів, що підтверджує отримання кредитної картки.

Щодо надання підтверджень відправлення ОСОБА_1 повідомлень про зміну розміру відсоткової ставки представник позивача пояснив, що в банку діє електронний документообіг та вказані відомості зберігаються в архіві не більше трьох років, таким чином надати підтвердження відправлення повідомлень не вбачається можливим.

Також вважає, що строк позовної давності позивачем дотримано, оскільки згідно виписки витікає, що клієнт неодноразово здійснював погашення заборгованості, останній раз 24.05.2022 року, а звернувся до суду із даним позовом 23.04.2023 року, та з урахуванням усіх обставин представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За вх. 3884/23 від 27.06.2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення відповідно до яких наголошує, що банківською установою жодним чином не доведено факт укладення кредитного договору, заява анкета не містить доказів, які саме послуги хотіла отримати ОСОБА_1 від банку, при цьому кредитний ліміт не встановлений, не визначено найменування картки яку вибрала для оформлення відповідачка, чи то кредитна, чи то зарплатна, чи депозитна, чи пенсійна. Таким чином сторони не дійшли згоди стосовно суми кредиту, відсоткової ставки, строк повернення. Крім того ОСОБА_1 взагалі не була повідомлена про зміну відсоткової ставки та своєї згоди не надавала. Також представник відповідача зазначає, що розрахунок заборгованості наданий банком не відповідає вимогам закону та не може бути взятий до уваги. До матеріалів позову долучена довідка про отримання відповідачкою п`яти банківських карток, одна з яких прив`язана до дати підписання анкети-заяви, однак на підтвердження цих обставин жодних доказів про їх отримання позивачем не надано. Вирішуючи питання пропуску строку позовної давності із зверненням з даним позовом до суду, ОСОБА_2 посилається на те, що строк дії останньої картки НОМЕР_1 закінчився у липні 2017 року, при цьому автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов`язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Дослідив письмові пояснення сторін, надані докази по справі на обґрунтування та спростування вимог, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 1 та 2 ст. 14 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються також у договорі - залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування, тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України слід вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2013 року відповідачем складена та підписана анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Розмір кредитного ліміту в анкеті-заяві не зазначений.

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві ОСОБА_1 підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Однак, зазначена вище заява не містить відомостей про строк дії кредитного договору та випущеної кредитної картки, умов пролонгації та його дострокового розірвання, в анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні інші суттєві умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

При цьому, з дослідженої судом анкети-заяви не вбачається, за яким тарифом відповідач отримав кредитну картку та на яких умовах, що не дає суду можливості визначити умови кредитного договору та відповідно перевірити правильність розрахунку заборгованості.

Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих сум процентів є не можливим

До позовної заяви долучені витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, якими передбачено, зокрема, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору та інші умови, - які відповідачем також є не підписані (а.с. 15-49).

На підтвердження свого позову банком надано останні розрахунки заборгованості за кредитним договором від 24.12.2013 року за період з 01.11.2020 року по 21.03.2023 року, згідно яких, станом на 21.03.2023 року банком нарахована заборгованість в загальному розмірі 51226,87 грн., з якої 15056,06 грн. - тіло кредиту, 36170,81 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 10).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.12.2013 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, яка має бути, права та обов`язки клієнта (позичальника) та банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках їх нарахування.

Таким чином, з огляду на викладене, надавши оцінку наданим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги, що банком не надано суду доказів укладення з відповідачем з дня відкриття рахунку від 24.12.2013 року у простій письмовій формі кредитного договору, не надано доказів досягнення сторонами домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо строку дії кредитного договору, терміну повернення кредиту, фактичного розміру процентів за користування кредитом; враховуючи також ненадання позивачем Умов та Правил надання банківських послуг, які були б підписані відповідачем, то суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» не надано відповідних і достатніх письмових доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору у належній формі та не доведено його умови.

Посилання позивача на те, що конкретні умови кредитування, у тому числі розмір процентів, визначаються Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщуються на сайті - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні.

Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16, а також постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (14-131цс19), де вказано, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити та вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується з правовою позицією та підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, а ті, які передбачались як складосторонами, тобто не є прийняті.

Суд не приймає як належний відносний та допустимий доказ наданий розрахунокві договору приєднання, є не підписані та не затверджені заборгованості на підтвердження того, що АТ КБ «Приватбанк» були надані відповідачеві ОСОБА_1 кредитні кошти за встановленим лімітом, так як розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За таких обставин і без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату, відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, у строки та спосіб згідно встановленого порядку, сторони не мали обмежень в реалізації своїх прав та обов`язків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти (що підтверджується випискою по рахунку а.с. 58-68) у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх порушених прав у судовому порядку - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 15000,00 грн., які є тілом кредиту.

Суд наголошує, що позивач згідно позовних вимог посилається та підтверджує, що відповідачу ОСОБА_1 неодноразово збільшувався кредитний ліміт та останнього разу до 15000 грн., та послався на довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, що мається в матеріалах справи.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я ОСОБА_1 витікає, що дійсно розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався, останній раз 01.01.2014 року у розмірі 15000 грн. (а.с.11)

Однак суд звертає увагу, що сума заборгованості як тіло кредиту як зазначено позивачем в прохальній частині позовних вимог у розмірі 15056,06 грн., жодними належними та допустимими доказами в судовому засіданні не підтверджена.

Щодо заяви представника відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до позиції Верховного суду, яка викладена у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

З наданого представником позивача та дослідженого судом витягу про рух коштів по картковим рахункам відповідача, вбачається, що останній платіж на погашення кредиту вносився відповідачкою 24.05.2022 року, що є підставою для переривання перебігу строку позовної давності.

Отже, враховуючи дану позицію Верховного Суду строк позовної давності для позивача по даній справі не сплив та підстави застосування положень позовної давності відсутні.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у вигляді сплаченого банком судового збору при подачі позову пропорційно задоволеним позовним вимогам (15000,00 грн. від 51226,87 грн. складає 29,30%), що складає 2684,00 грн.*29,30%=786,41 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 626, 628, 638, 1054, 530 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеці м. Жовті Води Дніпропетровської області, зареєстрованої та мешкаючої за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», , МФО № 305299, рахунок № НОМЕР_3 , заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.12.2013 року станом на 21.03.2023 року у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати з оплати судового збору у сумі 786 (сімсот вісімдесят шість) грн. 41 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга сторонами безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.В. КУЧМА