Справа № 635/8485/23
Провадження по справі № 2/635/2089/2023
У Х В А Л А

21 грудня 2023 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Суддя Харківського районного суду Харківської області Даниленко Т.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського районного суду Харківської області 18.09.2023 шляхом пред`явлення позовної заяви через систему «Електронний суд» до ОСОБА_2 в якій просить стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) заборгованість, яка складається з суми позики 12 507 євро, за борговою розпискою від 10 червня 2023 року, відсотки за період з 07 серпня 2023 р. по 18 вересня 2023 р. включно у розмірі 6 031 євро та компенсацію моральної шкоди за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) євро, передбачену зазначеною розпискою, а всього стягнути 23 538 євро, при цьому зазначені відсотки у розмірі 6 031 євро стягнути у гривнях за курсом НБУ на день фактичного стягнення, іншу суму у розмірі 17 507 євро - у валюті Євро, а також судові витрати. Крім того, просив звільнити його від сплати судового збору у зв`язку із тяжким майновим станом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.09.2023 вищевказаний позов залишено без руху.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02.10.2023 позов повернуто.

Постановою Харківського апеляційного суду від 29.11.2023 ухвала Харківського районного суду Харківської області від 02.10.2023 скасована та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Справу передано в провадження судді Даниленко Т.Т.

Дослідивши зміст позовної заяви, судом було встановлено, що дана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, що визначено ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20.02.2014 у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» зазначив, що вимога сплати збору цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26.07.2005 у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26.07.2005 у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом, відповідно до приписів ст. 129 Конституції України.

При зверненні до суду з вимогою про відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору, особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження обставин, які слугують підставами, передбаченими чинним законодавством, для задоволення клопотань такого змісту. Водночас відсутність таких доказів чи їх неналежність є підставою для відмови в задоволенні клопотання про відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

У п.29 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Так, ОСОБА_1 вказує на неможливість сплати судового збору, оскільки займається волонтерською діяльністю, що підтверджено дорученням ГО «Регіональний центр розслідування» від 01.03.2023. Волонтерська діяльність є формою благодійної діяльності, за 2022-2023 не мав доходу, а здійснював і продовжує здійснювати волонтерську діяльність, його майновий стан вкрай важкий. На підтвердження тяжкого майнового стану надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2022 року по 2 квартал 2023 року, а також скріншоти з особистого електронного кабінету водія щодо відсутності у позивача транспортних засобів на праві власності.

Будь-яких інших доказів на підтвердження доводів про неможливість сплати судового збору, а саме довідку про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідку про перебування його на обліку як безробітньої особи, довідку внутрішньо переміщеної особи, довідку з Пенсійного фонду, довідку податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо, позивачем не надано.

Надане позивачем на підтвердження свого незадовільного майнового стану доручення ГО «Регіональний центр розслідувань» свідчить лише про неприбуткову волонтерську діяльність громадської організації, яка надала доручення, тому не може бути прийнята судом в якості належного доказу на підтвердження майнового стану особи, якій видано таке доручення.

Крім того, позивач зазначає, що той факт, що позивачем відповідачу була надана чимала позика не свідчить про те, що позивач не заборгував таку ж саму суму іншому кредитору, яку отримав саме для відповідача. Проте, доказів на підтвердження існування такої заборгованості не надав.

Оскільки суд не наділений повноваженнями звільняти особу від сплати судового збору без будь-яких достатніх правових підстав та, враховуючи, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а також беручи до уваги відсутність доказів, які б дали можливість застосувати положення ст. 8 Закону України «Про судовий збір», приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

За таких обставин, подана позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, а саме: надати обґрунтоване клопотання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати (з наданням належних доказів про неможливість сплати судового збору) або надати квитанцію про сплату судового збору у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 258, 260, ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - залишити без руху

Встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення вказаних в ухвалі суду недоліків, у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною та повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Т.П.Даниленко