Справа № 396/2311/23
Провадження № 6/396/48/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Андріяш І.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Новоукраїнка подання начальника Новоукраїнського відділу Державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стальнікової Віти Вікторівни про оголошення в розшук боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник Новоукраїнського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнському районні Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стальнікова В.В. звернулася до суду з поданням про оголошення в розшук боржника ОСОБА_1 , посилаючись, зокрема, на те, що на виконанні Новоукраїнського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м.Одеса) знаходиться судовий наказ № 389/2164/18 виданий 04.10.2018 року Знам`янським районним судом Кіровоградської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2018 року і до повноліття сина до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Представник Новоукраїнського районного відділу ДВС у Новоукраїнському районні Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд подання у відсутності представника ДВС.

У відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як є підстави для проведення розгляду справу без участі сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що Знам`янським районним судом Кіровоградської області видано судовий наказ № 389/2164/18 від 04.10.2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2018 року і до повноліття сина до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.3).

Виконавче провадження ВП №61811788 з виконання вказаного вище виконавчого документа відкрито 13.04.2020 року постановою державного виконавця Новоукраїнського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) на підставі заяви стягувача (а.с.4).

Відповідно до акту державного виконавця від 19.09.2023 року встановлено, що з виходом за адресою: с. Вишневе, Іванівської сільської ради боржник ОСОБА_1 , зареєстрований, але на даний час не проживає (а.с.8).

Як вбачається з довідки-розрахунку станом на 01.12.2023 року заборгованість по аліментах боржника ОСОБА_1 становить 118912,54 грн (а.с.6).

Згідно з ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до ч.1 ст.438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

В порядку ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вжити всіх заходів для встановлення місцезнаходження боржника.

Тобто, перш ніж звертатися до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, державний виконавець самостійно вживає заходів щодо встановлення місця проживання (перебування) боржника.

Так, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім, зокрема, постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування розшуку до боржника лише в разі його належного повідомлення про початок примусового виконання, необхідність його явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від такої явки.

Проте, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне повідомлення боржника про початок примусового виконання судового рішення і те, що він ухиляється від його виконання, зокрема, наявність постанови про відкриття виконавчого провадження не може підтверджувати обізнаність останнього про відкрите провадження, оскільки доказів про отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником, матеріали подання не містять.

Крім того, суду не надано достовірних доказів на підтвердження того, що державний виконавець вжив усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняв виконавчі дії щодо встановлення місцезнаходження боржника, зокрема, шляхом звернення до органів Національної поліції щодо витребування інформації про те, чи перебуває ОСОБА_1 на обліку в органах поліції, чи не оголошувався він у розшук, а також відомостей з приводу перебування його в місцях позбавлення волі; до органів ведення військового обліку щодо можливого призову боржника на службу до ЗСУ; до відповідних органів ДРАЦС щодо вчинення актових записів про смерть або інформації щодо внесення змін у будь-які актові записи боржника (одруження, зміна прізвища, тощо), витребування інших відомостей щодо встановлення місцезнаходження боржника, зокрема, здійснення запитів до відповідних органів про актуальне зареєстроване місце проживання боржника та фактичне місце проживання, інформації про можливе перебування боржника в закладах охорони здоров`я, кримінально-виконавчих установах, що має значення для вирішення питання про оголошення у розшук боржника.

Водночас, державний виконавець здійснював заходи щодо встановлення майна боржника та накладення на нього арешт, однак такі не мають правового значення для вирішення питання розшуку самого боржника як фізичної особи, оскільки розшук боржника та його майно це різні поняття. Розшук майна боржника врегульовано ч.2 ст.ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», а розшук боржника - ч.1 ст.36 цього Закону.

Крім того, в матеріалах подання містяться відомості, що державним виконавцем направлялися запити до Державної податкової служби України, Державної фіскальної служби України (а.с.7-8) про наявність рахунків боржника та щодо джерел отримання доходів останнього, Міністерства внутрішніх справ України (а.с.9) щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, згідно відповіді відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. Разом з тим, не є підставою для розшуку боржника відсутність у нього доходів та зареєстрованого за ним майна.

З інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 встановлено, що з 01.01.2023 по 01.12.2023 року не перетинав держаний кордон України (а.с.11), проте, в матеріалах справи відсутні відомості про можливе перебування боржника закордоном до 01.01.2023 року.

Також, акт державного виконавця від 19.09.2023 року про відсутність боржника за адресою вул. с. Вишневе, Іванівська сільська рада, складеного за 3 місяці до звернення державного виконавця про розшук боржника, не може бути єдиною підставою для оголошення розшуку.

При зверненні до суду з зазначеним поданням державний виконавець не навів жодних доказів про те, що боржник має намір виїхати за кордон, а послався як на підставу для обрання такого обмеження боржнику тільки на те, що останній має боргові зобов`язання.

Відповідно до вимог ст.. 441 ЦПК України, право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, а саме: у разі ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовуються: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

При цьому, державним виконавцем не надано доказів про свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судом, про те, що останній має змогу виконати такі, але не робить цього без поважних причин, так само, як і доказів на підтвердження наміру боржника виїхати за межі України з метою невиконання боргових зобов`язань.

Само по собі існування у боржника заборгованості та відсутність в нього грошових доходів не є безумовною підставою у визначенні особи винуватою в ухиленні нею від виконання зобов`язань, а звідси і застосування до такої особи одного з найсуворіших заходів - тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

З огляду на викладене та той факт, що державним виконавцем не надано суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, а оголошення особи у розшук є підставою для заведення розшукової справи та вчинення дій, спрямованих на встановлення місця знаходження особи, в тому числі, вчинення запитів до державних органів та установ, опитування свідків, така дія є безпосереднім втручанням до прав особи, яку оголошено у розшук та має бути вжита виключно у випадку доведеності підстав для цього. За відсутності таких доказів та підстав, втручання у права боржника не переслідуватиме легітимної мети, а тому в задоволенні подання належить відмовити.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про оголошення у розшук боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності оголошення останнього у розшук.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи, керуючись ст.441 ЦПК України, п.19 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Новоукраїнського відділу Державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стальнікової Віти Вікторівни про оголошення в розшук боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя:А. А. Русіна