Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-1428/2009
Провадження № 6/332/210/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

секретаря судового засідання: Мусаєва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року представник Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябінський Артур Віталійович звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Подання обґрунтоване тим, що в провадженні державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 60694479 з примусового виконання виконавчого листа № 1428/09, виданого 04.12.2009 Заводським районним судом м. Запоріжжя стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» в особі Філії «Запорізьке РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (р/р НОМЕР_1 у ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», МФО 313731, ЄДПРОУ 25821086) заборгованості в сумі 415 209,97 грн, а також витрат на держмито у сумі 1 700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30,00 грн.

На підставі ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2021 за справою № 2-1428/2009, суд ухвалив замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника ТОВ «Олком-Лізинг» у виконавчих провадженнях з виконання виконавчих листів, виданих на виконання заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2009 по цивільній справі № 2-1428/2009 за позовом ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, договорами поруки.

22.11.2019, відповідно до ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої було надіслано стягувачу та боржнику.

З метою забезпечення належного виконання рішення суду, державним виконавцем, керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», 26.10.2020 була винесена постанову про накладення арешту на все майно боржника, відповідне обтяження зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за номером 38837422.

З метою виявлення належного боржнику майна та доходів, на які можливо звернути стягнення, державним виконавцем було направлено відповідні запити.

Згідно відповідей МВС, за боржником автотранспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповідей ДФС, боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

03.08.2023 державним виконавцем, керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банків учасників обміну шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису.

25.10.2023 державним виконавцем, керуючись положенням п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та у порядку, визначеному п. 3.10 глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 № 267, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 03.08.2006 за № 935/12809, направлено до банків учасників обміну шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису, вимогу про надання інформації стосовно наявності та/або стану рахунків ОСОБА_1 .

Згідно відповідей ДФС встановлено наявність джерела отримання доходів.

28.11.2019 старшим державним виконавцем Суручан М.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до ТОВ «Даймекс-Запоріжжя».

Останнє звернення з доходів боржника проводилось 15.02.2022.

Станом на теперішній час залишок боргу складає 431 984,77 грн.

ОСОБА_1 рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

На підставі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 440 ЦПК України, представник Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябінський А.В. просить суд задовольнити подання та звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме на земельну ділянку, площею 0,1424 га за адресою: АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд. Кадастровий номер земельної ділянки :09:002:0150.

Разом з поданням представником Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рябінським А.В. заявлено про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 11 ст. 440 ЦПК України, суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

У разі, якщо право власності/спеціальне майнове право на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно (абз. 3 ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця (ч. 10 ст. 440 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

Розглянувши подання державного виконавця, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

В ході розгляду справи встановлено, що майно, на яке державний виконавець просить звернутися стягнення земельна ділянка, площею 0,1424 га за адресою: АДРЕСА_1 , надана для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :09:002:0150, є зареєстрованим в установленому законом порядку з огляду на наступне.

21.11.2007 між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площа 0,15 гектарів. Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д.В. (т. 2 а.с. 106-107).

21.11.2007 між іпотекодержателем ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та іпотекодавцем ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д.В. (т. 2 а.с. 95-98).

Згідно п. 9.1.13 договору іпотеки, ОСОБА_1 зобов`язаний в строк до 21.05.2008 отримати на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки Державний акт на право власності на земельну ділянку (т. 2 а.с. 96).

Приписами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Оспорювана земельна ділянка була зареєстрована в період з 21.11.2007 (дата укладення договору іпотеки) по 21.05.2008 (граничний термін отримання Державного акта).

Вказане підтверджується належним чином засвідченою копією державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 108).

На момент реєстрації таких прав діяв Земельний кодекс України в редакції від 20.06.2007.

Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України (в редакції від 20.06.2007), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції від 20.06.2007), право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції, чинній на момент реєстрації земельної ділянки 29.01.2006) підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, державний акт про право власності на земельну ділянку.

Тобто, з аналізу наведених вище норм вбачається, що право власності на земельну ділянку було зареєстроване ОСОБА_1 у порядку, визначеному законодавством, чинним на момент здійснення реєстрації і, відповідно, право власності у нього виникло на підставі відповідного Державного акта, що на той момент був документом, що посвідчує таке право власності.

Разом з цим, з матеріалів, долучених в обґрунтування подання вбачається, що для виявлення належного боржнику майна та доходів, на які можливо звернути стягнення, державним виконавцем було направлено відповідні запити. Вони були здійснені 22.11.2019 (т. 2 а.с. 18-19), 16.03.2021 (т. 2 а.с. 58-60), 15.04.2021 (т. 2 а.с. 61-62).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 348340128, останній запит був здійснений за кадастровим номером земельної ділянки :09:002:0150 28.09.2023. В той же час з відповідним поданням державний виконавець звернувся лише у грудні 2023 року.

Враховуючи наведене вище, вбачається, що станом на момент розгляду подання актуальних відомостей щодо належності земельної ділянки суду не надано.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване, суд виходить з того, що суду не надано належних та допустимих доказів про наявність перешкод виконавцю для звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 440 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцерозташування: 69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 6, ) про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку залишити без задоволення.

Ухвала, що постановлена в судовому засіданні у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (ч. 2 ст. 261 ЦПК України) та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя О.С. Яцун