КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8893/2023
Справа № 363/4852/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 червня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області в складі судді Рудюка О.Д., постановлену в м. Вишгород 17 березня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

В січні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Заяву мотивувала тим, що 05 січня 2022 року набрало законної сили рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 листопада 2021 року, яким частково задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та визнано за позивачами право власності на 1/6 частину земельної ділянки пл. 0,1665 га., кадастровий номер :02:128:0004, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_8 .

Після постановлення даного рішення і набрання ним законної сили ОСОБА_1 стали відомі обставини, які є істотними для справи і які не були і не могли бути їй відомі під час розгляду справи. Нею було замовлено розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки пл. 0,1665 га. з метою реєстрації прав на 1/6 частку земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Однак державний кадастровий реєстратор відмовив у внесенні відомостей до ДЗК з огляду на перетин земельної ділянки кадастровий номер :02:128:0004 з земельними ділянками кадастрові номери :02:128:0151 та :02:128:0152.

З метою отримання відомостей про вказані земельні ділянки представник позивача звернулася з адвокатським запитом до Головного управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області, яким їй повідомлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:128:0151 пл. 0,0765 га. зареєстрована на ОСОБА_9 , а земельна ділянка з кадастровим номером :02:128:0152 пл. 0,0900 га. зареєстрована за ОСОБА_8 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 121018. При цьому інформація про земельну ділянку з кадастровим номером :02:128:0004, частка на яку визнана судом за ОСОБА_8 , в Державному земельному кадастрі відсутня.

Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 121018 від 30 серпня 2010 року, останній видано на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 907 від 18 лютого 2008 року, на підставі якого ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Таким чином, ОСОБА_1 вже після набрання рішенням законної сили стало відомо, що земельна ділянка пл. 0,1665 га. з кадастровим номером :02:128:0004 була розділена ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , після чого утворилось дві земельні ділянки. Обставина щодо фактичного поділу земельної ділянки не була відома позивачам, оскільки була прихована ОСОБА_10 , а також унеможливлює виконання судового рішення, отже рішення підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2023 року та змінити рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 листопада 2021 року, яким визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за кожним право власності на 1/3 частин земельної ділянки пл. 0,0900 га. з кадастровим номером :02:128:0152 за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , визнати за ОСОБА_1 право прийняття належної ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , частки спадщини після померлої ОСОБА_8 , а саме прийняття 1/3 частин земельної ділянки 0,0900 га. з кадастровим номером :02:128:0152 за адресою АДРЕСА_1 , покласти на відповідачів судові витрати.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, повторно викладала обставини, наведені в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, зазначала, що при розгляді справи судом позивачам не були відомі обставини відносно фактичного поділу земельної ділянки пл. 0,1665 га. за договором купівлі-продажу земельної ділянки № 907 від 18 лютого 2008 року, оскільки вказані обставини були приховані ОСОБА_10 та при зверненні до суду позивачі керувались відомостями, отриманими в установленому порядку з Державного реєстру речових прав та від Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області. Зокрема позивачами було долучено до матеріалів справи постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 листопада 2016 року, довідку, видану Управлінням Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області від 05 липня 2016 року та Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 листопада 2019 року, відповідно до яких право власності, користування (оренди) на вищезазначену земельну ділянку не зареєстровано. Отже, на час розгляду справи позивачами було надано докази відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:128:0004, при цьому управління Держгеокадастру не вказувало в своїй відповіді про відсутність даних щодо земельної ділянки пл. 0,1665 га. з кадастровим номером :02:128:0004, чи про відсутність існування такої ділянки, чи про реєстрацію за ОСОБА_8 та ОСОБА_10 прав на їх частки такої земельної ділянки.

Таким чином при вирішенні спору позивачами надано суду докази для підтвердження доказів, наведених в позові, однак при розгляді заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами судом не було взято це до уваги.

Вказувала, що відповідно до рішення позов задоволено, оскільки суд прийшов до висновку, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не вчинили дій, направлених на поділ земельної ділянки в частках, як це визначено договором купівлі-продажу, відтак вказана земельна ділянка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому суд зазначив, що їх частки є рівними, а тому визнав за позивачами право власності на 1/6 частину земельної ділянки. Проте така ділянка не існувала на час розгляду справи, і ОСОБА_1 не може відновити своє порушене право спадкування на спірну частину земельної ділянки пл. 0,0900 га. без перегляду справи за нововиявленими обставинами, враховуючи, що об`єктом спадкування після смерті ОСОБА_8 є саме виділена земельна ділянка пл. 0,0900 га. з кадастровим номером :02:128:0152 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 121018 від 30 серпня 2010 року.

Зауважувала, що при зверненні до суду з позовом позивачі просили суд визнати право власності у рівних частках саме відносно 0,0900 га. земельної ділянки, що судом не було взято до уваги при вирішенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. При ухваленні рішення суд досліджував питання оформлення ОСОБА_8 та ОСОБА_10 права на частки земельної ділянки, як то визначається договором купівлі-продажу від 18 лютого 2008 року.

Зазначала, що інший позивач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона є єдиним спадкоємцем і 16 серпня 2022 року звернулась з заявою про прийняття спадщини після його смерті. Оскільки після смерті ОСОБА_8 у спадщину за законом вступив батько померлої ОСОБА_3 , то право прийняття належної йому частки спадщини після смерті доньки перейшло до ОСОБА_1 .

Відзивів на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи без задоволення заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем обставини не є нововиявленими та не спростовують обставин, що покладені в основу рішення суду.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що в листопаді 2019 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, просили визнати за ними право власності в рівних частках (по 1/3 частки) на земельну ділянку пл. 0,0900 га., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:128:0004, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 (а. с. 2 - 6 т. 1).

Позов мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх дочка ОСОБА_8 , спадщину після якої прийнято ними та чоловіком дочки ОСОБА_10 . Влітку 2016 року їм надійшов лист з Новопетрівської сільської ради Вишгородського району про сплату податку на землю, таким чином вони дізналися про земельну ділянку, яку придбала їх дочка зі своїм чоловіком і про яку ОСОБА_10 не повідомив нотаріуса, коли відкривалася спадкова справи.

14 листопада 2016 року позивач отримала постанову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу та відсутністю у встановленому законом порядку державної реєстрації права власності на земельну ділянку пл. 0,0900 га. Відповідно до довідки управління Держгеокадастру від 07 липня 2016 року, право власності, користування на вищезазначену земельну ділянку не зареєстроване. Відповідно до п. 1.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 лютого 2008 року, покупці зобов`язалися виділити належні їм частки земельної ділянки в натурі ( ОСОБА_8 - 0,0900 га., ОСОБА_10 - 0,075 га.). Проте за життя ОСОБА_8 не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та виготовити на власне ім`я державний акт на право власності на земельну ділянку. Враховуючи, що право на земельну ділянку не було зареєстроване за померлою, позивачі не мають можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім`я.

На підтвердження викладених обставин, позивачами надано до позову, серед іншого, такі докази:

копію договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 18 лютого 2008 року ОСОБА_11 з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , за цим договором продавець зобов`язується передати у часткову власність покупцям, а покупці зобов`язуються прийняти, сплативши обговорену грошову суму, а саме ОСОБА_8 - 0,0900 га. та ОСОБА_10 - 0,0765 га. від земельної ділянки загальною площею 0,1665 га. кадастровий номер :02:128:0004 (з виділенням частки земельної ділянки в натурі), розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Згідно п. 3 договору, право приватної власності на земельну ділянку переходить від продавця до покупців після підписання цього договору купівлі-продажу та переоформлення державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я покупців (а. с. 13 т. 1);

копію постанови державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 листопада 2016 року, згідно якої 18 лютого 2008 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , ОСОБА_10 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки про передачу у часткову власність земельної ділянки пл. 0,1665 га. за адресою АДРЕСА_1 , за умовами якого покупці зобов`язались вчинити ряд умов, після вчинення яких до них перейде право власності на земельну ділянку, а саме виділити належні їм частки земельної ділянки в натурі ( ОСОБА_8 - 0,0900 га., ОСОБА_10 - 0,0765 га.), переоформити державний акт на право власності на земельну ділянку на їх ім`я. Однак спадкодавець умов договору не виконала, право власності на земельну ділянку за життя не переоформила та не зареєструвала за порядком, що діяв в період до 2013 року, тому спадкоємцем не надано відповідного правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що підтверджує право власності померлої на зазначене спадкове майно. Керуючись ст. 125 ЗК України, ст. 49 Закону України «Про нотаріат», главою 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та відсутністю державної реєстрації права власності на земельну ділянку пл. 0,0900 га. (а. с. 14 т. 1);

копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11 листопада 2019 року за результатами пошуку за кадастровим номером земельної ділянки :02:128:0004, згідно якого відомості в реєстрі за вказаними параметрами запиту відсутні (а. с. 19 т. 1).

Крім того, судом першої інстанції за клопотанням сторони позивача було витребувано копію спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 (а. с. 120 - 180 т. 1), з якої вбачається, що заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 прийняли згідно заяви від 02 вересня 2010 року її чоловік ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - батьки ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а. с. 121, 125, 126 т. 1).

В матеріалах спадкової справи ОСОБА_8 наявна копія листа Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області від 05 липня 2016 року № 29-1010-.2-2224/2-16, яким повідомлено, що згідно наявної в Управлінні інформації, стосовно зареєстрованого права власності, користування (оренди) на земельні ділянки до 01 січня 2013 року на ім`я ОСОБА_8 записи про реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки в Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі - відсутні.

До заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами позивачем додано:

копію рішення № РВ-022 Державного кадастрового реєстратора Відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 14 листопада 2022 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з підстав перетину з ділянкою :02:128:0152, :02:128:0151 (а. с. 9 т. 2);

копію листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 19 грудня 2022 року № 29-10-0.223-6350/2-22, яким повідомлено, що згідно Закону України "Про адміністративні послуги" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 травня 2014 року № 523-р "Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг" визначено перелік адміністративних послуг, які надаються через центри надання адміністративних послуг, зокрема, надання відомостей з Державного земельного кадастру, у формі витягів з Державного земельного кадастру. З 01 січня 2013 року Управління не наділене повноваженнями щодо реєстрації прав на земельні ділянки, а лише отримує інформацію про вчинені правочини у результаті інформаційного взаємообміну від суб`єктів реєстрації речових прав на нерухоме майно за допомогою програмно-апаратного комплексу "Національна кадастрова система" (далі НКС). Згідно НКС, відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :02:128:0152 перенесено до ДЗК в автоматизованому порядку, підставою для її формування є проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розробником якої є ТОВ НВФ "Універсал-Агро". На даний час обліковуються за ОСОБА_8 . За інформацією Відділу № 5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, відповідно до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, на ім`я ОСОБА_8 зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 121018 пл. 0,0900 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, з кадастровим номером :02:128:0152 за № 01 від 30 серпня 2010 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку зберігається в архіві Відділу. Також повідомлено, що 08 вересня 2004 року було зареєстровано в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:128:0004, пл. 0,1665 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на ім`я ОСОБА_11 (а. с. 10 - 12 т. 2);

копію листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 02 січня 2023 року щодо надання копії державного акту на земельну ділянку та повідомлено, що за інформацією Відділу № 5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, в архіві відділу обліковуються другі примірники державних актів на право власності на земельні ділянки, а саме серії ЯЛ № 121018 від 30 серпня 2010 року на ім`я ОСОБА_8 (а. с. 13 т. 2);

копію державного акту на право власності на земельні ділянки, а саме серії ЯЛ № 121018 від 30 серпня 2010 року на ім`я ОСОБА_8 , виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 лютого 2008 року № 907, яким посвідчено право власності на земельну ділянку пл. 0,0900 га. з кадастровим номером :02:128:0152, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (а. с. 14 т. 2);

Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за параметром запиту по кадастровому номеру земельної ділянки :02:128:0152, згідно якої відомості щодо реєстрації права власності відсутні (а. с. 58 т. 2).

Крім того, обґрунтовуючи вимоги про визнання за ОСОБА_1 права прийняття належної ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , частки спадщини після померлої ОСОБА_8 , а саме прийняття 1/3 частин земельної ділянки 0,0900 га. з кадастровим номером :02:128:0152 за адресою АДРЕСА_1 , позивачем надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 16 т. 2), копію заяви ОСОБА_1 до компетентних органів за місцем вимоги, посвідчену Віцеконсулом Консульства України в Гданську, від 13 липня 2022 року про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 (а. с. 18 т. 2), копію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16 серпня 2022 року, згідно якого 16 серпня 2022 року Вишгородською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 185/2022 до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 19 т. 2).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 429 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Згідно ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до п. 7 даної постанови обставини, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Отже, підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Таким чином перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок (що є прерогативою судів апеляційної та касаційної інстанції), а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (Pravednaya v. Russia, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 червня 2021 року у справі № 9901/424/18.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності за кожним на частину земельної ділянки пл. 0,1665 га., кадастровий номер :02:128:004 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив із того, що з боку позивачів не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення їх померлою дочкою ОСОБА_8 будь-яких дій, які передбачені у договорі купівлі-продажу від 18 лютого 2008 року, щодо спірної земельної ділянки, таким чином, спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_10 та їх частки є рівними. При цьому суд залишив поза увагою, що заявлені позовні вимоги стосувалися земельної ділянки загальною площею 0,0900 га.

Відтак, судом першої інстанції досліджувалися обставини оформлення ОСОБА_8 та ОСОБА_10 права на належні їм частки земельної ділянки відповідно до умов договору купівлі-продажу від 18 лютого 2008 року.

З відповіді Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 19 грудня 2022 року у листі № 29-10-0.223-6350/2-22, наданої позивачем до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, вбачається, що згідно Закону України «Про адміністративні послуги» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 травня 2014 року № 523-р «Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг» визначено перелік адміністративних послуг, які надаються через центри надання адміністративних послуг, зокрема, надання відомостей з Державного земельного кадастру, у формі витягів з Державного земельного кадастру. З 01 січня 2013 року Управління не наділене повноваженнями щодо реєстрації прав на земельні ділянки, а лише отримує інформацію про вчинені правочини у результаті інформаційного взаємообміну від суб`єктів реєстрації речових прав на нерухоме майно за допомогою програмно-апаратного комплексу «Національна кадастрова система» (далі НКС). Згідно НКС, відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :02:128:0152 перенесено до ДЗК в автоматизованому порядку, на даний час обліковуються за ОСОБА_8 .

Крім того, повідомлено, що за інформацією Відділу № 5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, відповідно до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, на ім`я ОСОБА_8 зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 121018 пл. 0,0900 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, з кадастровим номером :02:128:0152 за № 01 від 30 серпня 2010 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку зберігається в архіві Відділу (а. с. 10 - 12 т. 2);

Таким чином, заявник посилається на докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом, що суперечить п. 2 ч. 4 ст. 423 ЦПК України.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що обставини виконання ОСОБА_8 та ОСОБА_10 умов договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 лютого 2008 року, а саме здійснення ними фактичного поділу земельної ділянки пл. 0,1665 га. з кадастровим номером :02:128:004, внаслідок чого утворилося дві земельні ділянки :02:128:0152 пл. 0,0900 га. та :02:128:0151 пл. 0,0765 га., а земельна ділянка з кадастровим номером :02:128:004 припинила існування, не були і не могли бути їй відомі.

Позивач обґрунтовує неможливість своєї обізнаності зі вказаними обставинами в зв`язку з приховуванням цих обставин ОСОБА_10 , змістом Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 листопада 2019 року щодо відсутності відомостей про зареєстроване право на земельну ділянку з кадастровим номером :02:128:004, та отриманням довідки, виданої Управлінням Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області від 05 липня 2016 року, якою повідомлено, що згідно наявної в Управлінні інформації, стосовно зареєстрованого права власності, користування (оренди) на земельні ділянки до 01 січня 2013 року на ім`я ОСОБА_8 записи про реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки в Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі - відсутні.

Апеляційний суд враховує, що позивач не була позбавлена можливості отримати в установленому законом порядку та перевірити інформацію щодо фактичного поділу земельної ділянки пл. 0,1665 га. з кадастровим номером :02:128:004 та отримання ОСОБА_8 державного акту, а саме через центри надання адміністративних послуг, у формі витягів з Державного земельного кадастру, про що зокрема зазначено Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 19 грудня 2022 року у листі № 29-10-0.223-6350/2-22, однак на власний розсуд такою можливістю не скористалася.

Враховуючи вищевикладене, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що на час розгляду справи позивачами було надано докази відносно земельної ділянки пл. 0,1665 га. з кадастровим номером 1:02:128:0004, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , при цьому Управління Держгеокадастру не вказувало у своїй відповіді від 05 липня 2016 року про відсутність даних щодо земельної ділянки пл. 0,1665 га. з таким кадастровим номером, чи про відсутність існування такої ділянки, чи про реєстрацію за ОСОБА_8 та ОСОБА_10 прав на їх частки такої земельної ділянки.

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені, не можуть вважатися такими.

Крім того, апеляційний суд враховує, що звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що право власності на земельну ділянку пл. 0,0900 га. з кадастровим номером 1:02:128:0004 за ОСОБА_8 виникло на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, проте померла за життя не встигла здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку.

Натомість, в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 надаються докази про реєстрацію в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_8 державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 121018 пл. 0,0900 га. з кадастровим номером :02:128:0152 за № 01 від 30 серпня 2010 року.

Відтак, заявником фактично змінено підстави і предмет позову.

Отже, оскільки заявником не було доведено передбачених ст. 423 ЦПК України підстав для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, і доводи заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами фактично є посиланням на докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом, а також змінено підстави позову і позовні вимоги, в яких позивач просить визнати право власності на іншу земельну ділянку, судом першої інстанції правомірно було відмовлено заявнику в задоволенні заяви про перегляд рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Апеляційний суд враховує, що в позовних вимогах ОСОБА_3 , і у вимогах заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 просили визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частки земельної ділянки пл. 0,0900 га. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 . Разом із тим, оскільки після набрання рішенням законної сили ОСОБА_3 помер, визнання права власності на майно за померлим не узгоджується із положеннями статей 4, 46, 47 ЦПК України, а такі особи не мають цивільної процесуальної правосуб`єктності на час вирішення спору.

Зазначені висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02 червня 2021 року в справі № 372/4004/15 (провадження № 61-18588св20), від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18) та від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження /№ 61-43734св18).

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 у заяві про перегляд справи за нововиявленими обставинами заявлені нові вимоги про визнання за ОСОБА_1 права прийняття належної ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , частки спадщини після померлої ОСОБА_8 , а саме прийняття 1/3 частин земельної ділянки 0,0900 га. з кадастровим номером :02:128:0152 за адресою АДРЕСА_1 .

Вказані вимоги не були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, а відтак їх заявлення суперечить вимогам ч. 5 ст. 423 ЦПК України.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що оскільки земельної ділянки з кадастровим номером 1:02:128:0004 не існує, ОСОБА_1 не може відновити своє порушене право спадкування на спірну частину земельної ділянки пл. 0,0900 га. з кадастровим номером :02:128:0152, власником якої є її донька, без перегляду справи за нововиявленими обставинами, з огляду на можливість захисту такого права шляхом звернення до суду з відповідним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку з відповідним кадастровим номером.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 червня 2023 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.