Справа № 306/1831/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Кожух О.А.

з участю секретаря: Гусоньки З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2023 року у складі судді Вінер Е.А. у справі за позовом ОСОБА_4 до Полянської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Полянської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що головою дворогосподарства житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 був її батько - ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть. Вона, ОСОБА_4 , є дочкою та спадкоємицею до майна померлого і звернулася до державного нотаріуса щодо оформлення спадщини. Позивач подала заяву про прийняття спадщини та у встановлений законом строк мала намір прийняти спадщину, проте державним нотаріусом було роз`яснено, що оформити спадщину неможливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок . В зв`язку з вищевикладеним просила суд визнати за нею, ОСОБА_4 право власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за померлим батьком ОСОБА_5 .

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2023 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за померлим батьком ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як особа, яка не брала участі у справі, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дане рішення суду та відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд вирішив питання про права та обов`язки неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не залучив його до участі у справі як законного представника неповнолітніх. Вказує, що мати неповнолітніх ОСОБА_6 ,та його дружина, є рідною сестрою позивача у справі. Мати неповнолітніх ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Діти разом з ними, батьками, постійно проживали у спірному житловому будинку, і після смерті їх матері значаться зареєстрованими у даному будинку, а тому неповнолітні внуки померлого ОСОБА_5 , є такими, що прийняли за ним спадщину за правом представлення, а тому Полянська сільська рада не є належним відповідачем у справі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_8 заперечив подану апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представників, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ст.18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення або оспорювання саме її прав (ст.4 ч.1, ст.19 ЦПК України), зазначене стосується як права на позов, так і права на апеляцію.

Згідно із ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Матеріалами справи установлено, що забудівником житлового будинку в с.Пасіка на земельній ділянці площею 0,07 га на підставі рішення виконкому Сусківської сільської ради депутатів трудящих за №9 від 09 квітня 1976 року був ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом №1 садиби в сільських населених пунктах УРСР від 29.11.1976 року та видано технічний паспорт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10-14).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 25.11.2021 року виданого виконавчим комітетом Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23.04.1974 року ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьком є ОСОБА_5 . Після одруження ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10 , що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 20 лютого 1993 року (а.с.7,8).

Позивач ОСОБА_4 звернулась до Свалявської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_9 , про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі за №68579454 від 17 лютого 2022 року (а.с.9).

Згідно відповіді державного нотаріуса Свалявської державної нотаріальної контори О.О.Дядюша за вих.№ 373/01-16 від 21.12.2022 року 17 лютого 2022 року заведено спадкову справу за заявою доньки померлого ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є спадкоємцем першої черги. Щодо інших спадкоємців в Свалявській державній нотаріальній конторі відомості відсутні (а.с.32).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд з огляду на таке.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статей 4, 5 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає, права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому, саме позивач визначає до кого пред`явити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.

Пред`являючи даний позов, ОСОБА_4 в якості відповідача зазначила Полянську сільську раду. Інших осіб судом першої інстанції до справи у якості співвідповідачів не залучалося.

Як роз`яснено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

При цьому, суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року справі №461/6793/15-ц (провадження № 61-15551св18).

Подаючи апеляційну скаргу як особа, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказує, що ухвалене судом першої інстанції рішення, яким визнано за позивачем право власності на спадковий будинок, порушує законні права та інтереси неповнолітніх.

З такими доводами апеляційної скарги погоджується колегія суддів, оскільки вони підтверджуються матеріалам справи та ґрунтуються на законі.

З матеріалів справи вбачається, батьками неповнолітніх ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 є ОСОБА_1 та ОСОБА_6

ОСОБА_6 , є донькою спадкодавця ОСОБА_5 та сестрою позивача ОСОБА_4 .

Мати неповнолітніх ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 померла.

Неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у будинку спадкодавця ОСОБА_5 .

Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. (ч.4 ст. 1268 ЦК України).

З врахуванням наведеного, неповнолітні внуки померлого ОСОБА_5 є такими, що прийняли спадщину і є його спадкоємцями за правом представлення.

Таким чином неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають майнові інтереси щодо спірного будинку, а відтак саме вони в особі їх законного представника, а не Полянська сільська рада повинні бути відповідачами по даній справі. Апелянт до участі у справі не залучався, а оскаржуваним рішенням порушено законні права неповнолітніх на спадкування частини спірного майна.

Згідно із п. 4 ч. 3. ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Даний позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є безумовною підставою для відмови у його задоволенні.

При цьому в апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідачів у порядку ст. 51 ЦПК України, а відтак, виходячи з повноважень апеляційного суду визначених ст. 374 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід скасувати, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права, та ухвалити по даній справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, що не перешкоджає позивачу звернутися з новим позовом, правильно визначивши суб`єктний склад сторін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апелянтом за подання апеляційної скарги сплачено 1610 грн. судового збору, дана сума підлягає стягненню з позивача на користь апелянта.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2023 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Полянської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1610,50 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: