Справа №: 343/1347/23
Провадження №: 2/0343/402/23
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря судового засідання Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить ухвалити рішення, яким:

розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано в Долинському районному відділі реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківській області під актовим записом №169;

неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на її вихованні.

Свої вимоги мотивує тим, що 06.10.1999 між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований в Долинському районному відділі реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківській області під актовим записом №169.

У них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повнолітня, та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти проживають з нею, та перебувають на її вихованні.

Протягом останніх шести років стосунки з відповідачем поступово погіршувались, у них почались непорозуміння, відповідач почав часто приходити додому пізно, не ночував дома. Вона неодноразово просила відповідача змінити поведінку до сім`ї, але він на її зауваження не реагував.

20 жовтня 2022 року відповідач залишив сім`ю і проживає з іншою жінкою в цивільному

шлюбі.

Фактично подружні відносини між ними припинилися з 20.10.2022 .

Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим.

Вважає , що відсутні підстави для застосування заходів примирення, оскільки стосунки між нею та відповідачем повністю припинені, а їх відновлення є неможливим.

Позивачка ОСОБА_1 , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини, просить позов задоволити. Категорично настоює на розірванні шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному об`ємі, не заперечив проти їх задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечать Закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Cуд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов, підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя.

У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 06.10.1999 (а.с.9) свідчить про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , 06 жовтня 1999 року був укладений шлюб зареєстрований Долинським відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області, актовий запис №169. Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка ОСОБА_7 , дружини ОСОБА_7 .

У сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №267 а.с.10).

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї.

Сторони не бажають зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту , їх сім`я розпалася.

Спору щодо місця проживання малолітнього сина ОСОБА_8 , у сторін немає.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

З огляду на те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Беручи до уваги волевиявлення сторін щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дитини порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити.

Вирішуючи вимогу позивачки про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Відповідно до положень ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.

Суд, враховуючи вік малолітньої дитини ОСОБА_3 , те , що дитина проживає разом з мамою за адресою: АДРЕСА_1 , дійшов до висновку, що після розірвання шлюбу малолітнього сина сторін по справі ОСОБА_8 , слід залишити із позивачкою, з якою він на даний час фактично проживає.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 137, 141, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 06 жовтня 1999 року Долинським відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області, актовий запис №169 - розірвати.

Малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з мамою, позивачкою по справі ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителька : АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , житель АДРЕСА_1 .

Суддя: