Провадження № 2/643/454/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2023 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Скотаря А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Ширіної Я.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції між судами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2014 до 24.12.2019, коли він був розірваний. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 перестав цікавитись життям доньки, уникає будь-якого спілкування з нею, не приймає участі в її утриманні, не сплачує аліменти, через що виникла заборгованість з їх сплати в сумі 121668,59 грн. Позивачка просить позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка та представник останньої в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення, відповідно до обставин, викладених у позовній заяві та додатково зазначили, що відповідач є наркозалежною особою, на теперішній відносно нього в одному з судів м. Києва розглядається кримінальне провадження за фактом крадіжки. Відповідач не проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки, про що надав нотаріально засвідчену заяву.

Відповідач до суду не з`явися, причини неявки не повідомив, до суду неодноразово викликався шляхом направлення повісток як за місцем реєстрації, так і за останнім відомим місцем проживання. Разом з тим позивачем надано та судом долучено до матеріалів справи нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_3 , в якій останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Враховуючи, що дана заява датована 01.02.2023, а позов до суду поданий у грудні 2022 року, вказану заяву суд сприймає як заяву про визнання позову (а.с. 72).

Треті особи підтримали позовні вимоги, просили розглянути справу у свою відсутність, про що надали суду відповідні заяви.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків батьки позивачки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що після розірвання шлюбу між донькою та ОСОБА_3 останній з їх донькою та онукою не спілкувався та не приїздив. Деякий час телефонував позивачці, спілкувався з донькою, проте приблизно з весни 2023 року навіть не передзвонював позивачці. З того часу він з позивачкою та дитиною не спілкується, вихованням та утриманням останніх не займається. Їм відомо, що відповідача притягнуто до кримінальної відповідальності, проте де він знаходиться ні вони, ні позивачка не знають.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, показання свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2014 до 24.12.2019 дати ухвалення Московським районним судом м. Харкова рішення про його розірвання (а.с. 4, 8).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає разом з матір`ю. Судовим рішенням від 08.01.2020 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання доньки, станом на 30.08.2022 мається заборгованість зі сплати аліментів в сумі 121668,59 грн. (а.с. 3, 6, 7, 11, 12).

На момент подачі позову ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчалась у 2-В класі Комунального закладу «Харківський ліцей № 8» Харківської міської ради Харківської області. Вихованням та контролем навчання дитини займається мати ОСОБА_1 , яка бере активну участь у заходах навчального закладу. Батько ОСОБА_3 жодного разу не цікавився успіхами дитини, не відвідував батьківськи збори, у закладі освіти не з`являвся, будь-якої участі у житті дитини не брав, вихованням ОСОБА_4 не займався (а.с. 5).

На теперішній час позивач разом з донькою мешкають у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 та мають, відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного комісією служби у справах дітей Хмельницької міської ради, задовільні умови для проживання (а.с. 80, 81).

Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради суду наданий висновок № 229 від 19.06.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 148, 149).

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які її незаконно утримують тощо, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків: відповідач не спілкується з дитиною більше 3-х років, не приймає участі у її вихованні та розвитку, будь-яких заходів, які б свідчили про зацікавлення долею дитини не приймає.

Розглядаючи позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків, виходячи з характеру такого засобу, суд вважає, що позивачем доведена наявність підстав, передбачених частиною першою статті 164 СК України.

Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, при цьому роз`яснює відповідачу, що у разі зміни його поведінки та обставин, що стали підставою для позбавлення батьківських прав, він в порядку ст. 169 СК України матиме право на звернення до суду із позовом про відновлення батьківських прав до досягнення дитиною повноліття.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме: стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80-84, 141, 206, 229, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 141, 164 СК України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце перебування ВПО: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП суду невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради (місцезнаходження: м. Хмельницький, вул. Гагаріна, буд. 3), Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (, місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55) про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його оголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 28.06.2023.

Суддя А.Ю. Скотар