Справа № 149/1049/23
Провадження № 22-ц/801/1317/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 рокуСправа № 149/1049/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Копаничук С. Г.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у при-міщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання права власності на спільне майно подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , її представниці адвокатки Мишковської Тетяни Миколаївни на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 травня 2023 року про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви щодо поділу майна подружжя, постановлену у приміщенні суду у м. Хмільнику Вінницької області за головування судді Робак М.В.,

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся у Хмільницький міськра-йонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спільне майно подружжя та просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , а саме: будинок літ. «А», сіни літ. «а», які складаються із приміщень: сіни 1-1, кімнати 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, кухня 1-6, тамбур І, льох П/А, фундамент «Ф», льох «П/Ф», житловою площею 80,8 кв. м., загальною площею 118,7 кв. м., а також право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0612 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ), що знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:007:0825.

27 квітня 2023 року до суду першої інстанції надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, у котрій заявлена вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу марки «Renault Kangoo», червоного кольору, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , у розмірі 121360, 00 гривень.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 травня 2023 року ОСОБА_2 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви про поділ майна подружжя до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спільне майно по-дружжя.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 , її представниця адвокатка Мишковська Т. М. оскаржують дану ухвалу в апеля-ційному порядку, просять її скасувати, справу направити для продовження роз-гляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про прийняття зус-трічного позову. Скаржниці зазначають, що за своєю суттю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідачки до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду із первісним позовом. Умовами пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом та доцільність їх суміс-ного розгляду. Так скаржниці вважають, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вимогами первісного позову ОСОБА_1 є фактично поділ спільного майна подружжя, тоді як вимогами ОСОБА_2 є також поділ майна подружжя, яке було зареєстроване за позивачем за первісним позовом, але ОСОБА_1 свідомо не зазначив його у власному позові з метою уник-нення його поділу. Неприйняття зустрічного позову є безпідставним, оскільки суд не навів у оскаржуваній ухвалі чітких і зрозумілих підстав для відмови у її прийнятті та не послався на відповідні норми процесуального закону, які б об`єктивною були достатніми для відмови у прийнятті зустрічного позову. Крім того суд узагалі не визначив подальшої долі матеріалів зустрічного позову, тобто, чи мають вони бути повернуті особі, яка їх подала, чи приєднані до ма-теріалів справи, а також не визначився щодо сплаченого судового збору за по-дання зустрічного позову. Вказані обставини невиправдано обмежують доступ відповідачки до правосуддя.

Ухвалою апеляційного суду від 05 червня 2023 року скаржницям понов-лений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Користуючись наданим цивільним процесуальним законом правом, забез-печеним ухвалою апеляційного суду від 05 червня 2023 року, позивач ОСОБА_3 , його представник адвокат Поворознюк Б. М. подали відзив на апеля-ційну скаргу, де вважають її доводи необґрунтованими, такими, що не спросто-вують висновків суду першої інстанції. Мотиви відзиву сторона позивача побу-дувала на тому, що, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посила-ється на те, що спірний житловий будинок набутий відповідачкою у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 19 лютого 2008 року та рішення тре-тейського суду від 25 квітня 2008 року, тому він є спільним майном подружжя. Що ж до прав на присадибну земельну ділянку, на якій розміщений цей буди-нок, то вимоги обґрунтовуються тим, що після придбання житлового будинку до подружжя перейшло і право на земельну ділянку, оскільки іншого у договорі купівлі-продажу зазначено не було. Наступна державна реєстрація та передача у власність відповідачки земельної ділянки рішенням Хмільницької міської ради Вінницької області не впливають на правовий стан цього майна, оскільки воно набуте під час шлюбу. При цьому позивач у позові не просить поділити це майно у натурі, тобто, розгляд судом позовних вимог не потягне за собою знач-них витрат часу, оскільки для прийняття рішення у цій справі не є необхідним установлювати весь обсяг спільно нажитого подружжям майна. Тим більше, що відповідачка у зустрічному позові не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на частину житлового будинку. У свою чергу позивач та його адвокат зазначають, що справа про поділ майна подружжя є більш складною за обсягом предмета доказування, обставин, які підлягають встановленню та до-веденню сторонами. Об`єднання в одне провадження двох різних позовних ви-мог, які хоча й пов`язані правовідносинами щодо їх виникнення, але різні за своїм змістом та характером розширить предмет доказування та ускладнить розгляд справи.

Справа призначена до розгляду апеляційним судом, який у відповідності до норм статей 353, 369 ЦПК України здійснюється без повідомлення (виклику) її учасників.

Розглянувши дану справу за наявними у ній та додатково поданими дока-зами, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду пер-шої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу безумовно слід задовольнити.

Згідно із нормами статті 263 ЦПК України судове рішення, яким відповід-но до статті 258 ЦПК України є також ухвала суду, повинно ґрунтуватися на за-садах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судо-вому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимо-гам.

Відмовляючи у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , суд першої інстанції, керуючись нормами статті 193 ЦПК України, виходив із того, що вирішення питання, викладеного у зустрічній позовній вимозі, жодним чи-ном не вплине на зарахування вимог по первісному позову; об`єднання вимог сторін в одне провадження затягне розгляд справи і не є абсолютним правом відповідачки, остання не позбавлена можливості здійснити поділ майна по-дружжя самостійно звернувшись до суду.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитися апріорі не можна, оскільки вони суперечать нормам цивільного процесуального законо-давства, які регулюють дане питання, є помилковими.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і сво-боди людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право безперешкодного звернення людини до суду за захистом своїх прав га-рантується частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і ос-новоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Белле проти Франції» суд зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень до-ступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпе-чення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демокра-тичному суспільстві ( Bellet v. France, 04/12/1995, Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36 ).

Відповідно до частин першої, другої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва по-зови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони ви-никають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Отже цивіль-не процесуальне законодавство гарантує відповідачеві право на захист від пред`явленого позову шляхом подання зустрічного позову.

Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сто-рін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взає-мовиключних судових рішень у цивільній справі.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 слідує, що, посилаючись на норми сімейного законодавства щодо виникнення права спільної сумісної влас-ності подружжя та його здійснення після розірвання шлюбу, позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину визначеного конкретного майна - житлового будинку та земельної ділянки на якій він розташований. Тобто, не-зважаючи на найменування його позовної заяви, ОСОБА_1 фактично пред`явлений позов, предметом якого є поділ майна подружжя.

Разом із тим, користуючись своїм правом, ОСОБА_2 подала зустріч-ний позов також про поділ майна подружжя, де серед іншого нею висловлю-ється й позиція щодо майна, визнати право власності на яке просить ОСОБА_1 , його набуття та правовий статус.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті двадцять третьому поста-нови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно установ-лювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Пунктом двадцять четвертим цієї ж постанови роз`яснено, що до складу майна, яке підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Отже як первісний, так і зустрічний позови у цій справі взаємопов`язані між собою, оскільки правовідносини у первісному та зустрічному позовах ви-никли щодо вирішення спору між подружжям про майно, унаслідок чого необ-хідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припи-нення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придба-ння.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що відмовляючи у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції безпідставно не урахував, що ці позови є взаємопов`язаними, вини-кають із одних правовідносин і стосуються поділу майна подружжя. Відтак доводи апеляційної скарги у частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали є такими, що заслуговують на увагу.

Пунктом шостим частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві ( заявникові).

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 379 підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є пору-шення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матері-ального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_2 та її представниці адвокатки Мишковської Т. М. знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду пер-шої інстанції зі стадії вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви.

Керуючись нормами статей 367, 369, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , її представниці адвокат-ки Мишковської Тетяни Миколаївни задовольнити.

Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 травня 2023 року про відмову у прийнятті ( повернення ) зустрічної позовної за-яви щодо поділу майна подружжя - скасувати, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду, вирішення питання про прийняття до про-вадження зустрічного позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

С. Г. Копаничук