КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/5691/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
У Х В А Л А

13 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенко Д.Р., Сушко Л.П.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Олійника Василя Івановича, Гаращенка Дмитра Руслановича, Сушко Людмили Петрівни в цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Розгляд справи призначено на 13 червня 2023 року на 13 год. 00 хв.

12 червня 2023 року Коротя Роман Олександрович - представник ОСОБА_2 подав заяву про відвід колегії суддів Олійника Василя Івановича, Гаращенка Дмитра Руслановича, Сушко Людмили Петрівни.

Заяву обгрунтовував тим, що сторона позивача неодноразово подавала до суду апеляційної інстанції нові докази (з клопотанням про долучення доказів), які в порушення ч.2, 8 ст.83 ЦПК України, ч.3 ст.367 ЦПКУ були прийняті та приєднані до матеріалів справи.

Вважає, що підстав приймати ці докази на стадії апеляційного перегляду судового рішення жодних не було (жодних поважних причин неподання їх в суді першої інстанції не зазначено), але при цьому вони були прийняті та долучені до матеріалів справи.

Підстав допитувати свідків на стадії апеляційного провадження жодних не було, адже жодних поважних причин заявления їх в суді першої інстанції не зазначено, але при цьому клопотання було задоволено і допит судом було здійснено.

Вбачає порушення принципів рівності та змагальності сторін, вчинення процесуальних дій на користь позивача, що свідчить про упередженість та необ`єктивність колегії суддів.

Зазначає, що колегія суддів на засіданнях, що мали місце 25.04.2023 рокута 06.06.2023 року, як це чітко прослідковуються згідно звукозаписів судових засідань, вели себе упереджено по відношенню до сторін.

Суддя Олійник В.І. 06.06.2023 року під час заслуховування позиції представника відповідача відносно клопотання позивача про долучення звітів про оцінку майна чітко зазначив, що суд приймає ці звіти, оскільки це потрібно для поділу майна, що свідчить про те, що суддя вже прямо каже, яке рішення колегія буде приймати, при тому, що суд першої інстанції відмовив в поділі майна.

В судовому засідання 25.04.2023 року судді з колегії у своїх запитаннях свідкам та у спілкуванні зі сторонами неодноразово повторювали, що між сторонами є шлюб, хоча ця обставина є предметом доказування і оспорюється стороною відповідача, а суд при цьому упереджено вже зазначає про існування шлюбу.

Вважає, що всі зазначені доводи у своїй сукупності свідчать про упередженість та необ`єктивність колегії суддів, що є підставою для їх відводу.

Всі зазначені дії суду свідчать про незаконну відмову в доступі до правосуддя та про істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливлює реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Також вказує, що всі зазначені дії суду свідчать про порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вивчивши матеріали справи та встановивши зазначені обставини, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 7 ст.40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що відвід було заявлено за один день до наступного судового засідання, то відповідно до абз.2 ч.3 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішується судом, що розглядає справу і не передається судді, який не входить до складу суду.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу колегії суддів з огляду на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Також у своєму рішенні «Газета Україна-центр» проти України» Європейський суд з прав людини наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (пункти 28-32).

Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (від 09 листопада 2006 року, №33949/02, §49-52,) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладені у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (§ 46) де зазначено, що наявність безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, не вбачає будь-яких підстав стверджувати, що суддя виявляє особисту упередженість щодо розгляду даної справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно з`ясувати, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. Водночас обставини, покладені в основу заяви ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Олійника Василя Івановича, Гаращенка Дмитра Руслановича, Сушко Людмили Петрівни не свідчать про існування підстав, визначених у ст. 36 ЦПК України, які викликають чи можуть викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів, а незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, не може бути підставою для відводу.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про відвід колегії суддів Олійника Василя Івановича, Гаращенка Дмитра Руслановича, Сушко Людмили Петрівни.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36, 39, 40 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Олійника Василя Івановича, Гаращенка Дмитра Руслановича та Сушко Людмили Петрівни залишити без задоволення.

Продовжити розгляд справи у тому ж складі суддів.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: