У х в а л а

21 червня 2023 року

м. Київ

справа № 705/4761/22

провадження № 61-8497ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 03 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа - Уманське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди,

В с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа - Уманське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування пред?явлених позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 01 листопада.2021 року вона звернулася до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області з інформаційним запитом. В п`ятиденний строк, визначений статтею 20 Закону України «Про публічну інформацію», відповідь їй не надано.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня

2022 року в адміністративній справі № 705/5192/21 визнано протиправною бездіяльність Уманського РУП ГУНП в Черкаській області щодо не направлення ОСОБА_1 листа від 08 листопада 2021 року № 12272/22 у відповідь на запит на інформацію від 01 листопада 2021 року та зобов`язано Уманський РУП ГУНП в Черкаській області направити ОСОБА_1 лист від 08 листопада 2021 року № 12272/22 у відповідь на запит на інформацію від 01 листопада 2021 року.

Своїми діями відповідач завдав моральної шкоди у виді моральних страждань, які полягали у відсутності належного та своєчасного реагування відповідача на запит, необхідності звертатись до суду із заявами, внаслідок чого було змінено плин її життя, що змусило значну частину часу витрачати на захист своїх інтересів як перед відповідачем так і перед судом, протиправні дії відповідача в частині неналежного розгляду звернення, викликали психічне напруження у зв`язку з очікуванням відповіді, розчарування в діяльності державного органу, тривалому погіршення самопочуття викликаного тривогою, занепокоєнням, стресом, відчуттям несправедливості, внаслідок тривалої бездіяльності відповідача.

Відповідь на запит так і не було надано, навіть в день вступу рішення від 10 травня 2022 року в законну силу 10 червня 2022 року, тобто більше 7 місяців.

Оскільки позивачем витрачено 7 місяців часу на захист своїх прав в судовому порядку, розмір моральної шкоди за 7 місяців вона оцінила у 28 000,00 грн, з розрахунку за кожен місяць порушеного права по 4 000,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на її користь 28 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, а тому суд першої інстанції, враховуючи постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до Державної казначейської служби України.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що належним відповідачем у цій справі є держава, яка повинна брати участь у даній справі через відповідний орган, органи) державної влади (дії якого призвели до завдання позивачу шкоди), проте, у даній справі Державна казначейська служба України, яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює лише списання коштів з державного бюджету, є єдиним відповідачем, вказаним позивачем.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 03 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року залишено без змін.

08 червня 2023 року ОСОБА_1 надіслала через систему «Електронний суд» касаційну скаргу на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 03 травня 2023 року (повний текст якої складено

08 травня 2023 року) у цій справі, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Окрім того, просила постановити окремі ухвали щодо доведення до відома ВРП про допущені при вирішенні вказаної цивільної справи порушення норм процесуального та матеріального права, а також присяги судді та Кодексу суддівської етики суддями, які ухвалювали судові рішенні у вказаній справі.

В касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на подачу касаційної скарги на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 03 травня 2023 року, яке мотивовано тим, що 09 травня 2023 року заявнику до особистого кабінету системи «Електронний суд» доставлено копію повного тексту постанови, а отже строк пропущений з поважних причин.

Згідно з частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи вказаного клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його розгляду, оскільки заявник не пропустив строк на касаційне оскарження судового рішення.

Так, 03 травня 2023 року Черкаським апеляційним судом у вказаній справі прийнято постанову, повний текст якої складено 08 травня 2023 року.

Касаційна скарга на вказане судове рішення подана 08 червня 2023 року, тобто в межах строку, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684 грн.

Ціна позову в цій справі становить 28 000,00 грн, що станом на

01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 100 = 268 400 грн). Тобто справа

№ 705/4761/22 є малозначною в силу вимог закону.

Необхідність розгляду справи в касаційному суді заявник мотивувала тим, що справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою.

Однак, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Виходячи із статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Доводи щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими та не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі, оскільки зазначені доводи зводяться до заперечення встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, зводиться до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанції, й в цілому до заперечення результату розгляду справи апеляційним судом та судом першої інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 немає.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 03 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа - Уманське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук