КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни, стягувач: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року в складі судді Романишеної І. П.,

встановив:

30.10.2023 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 через систему "Електронний суд" звернулась до суду зі скаргою на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л. О., стягувач: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року вказану скаргу повернуто скаржнику.

17.11.2023 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої доводи мотивує тим, що 30.10.2023 вказану скаргу було подано через систему «Електронний суд», до якої підсистемою було автоматично додано її довіреність, фото якої додається, сформована в системі "Електронний суд".

Згідно з електронною довіреністю від 25.05.2020 вона уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси в судах України з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи. Вказана довіреність, що видно на фото з екрану, була в підсистемі станом на 30.10.2023, на 02.11.2023, і є чинною на 17.11.2023.

Під час реєстрації скарги 31.10.2023 ніяких технічних збоїв не було, а тому і не складався Акт про відсутність файлу. Акт про відсутність файлу "Довіреність", який вказаний у додатку до скарги, складено 02.11.2023, що викликає обґрунтовані сумніви, які додатково підтверджують фото з екрану (фото довіреності, яку підсистема додала до скарги).

Якщо мали місце перебої в роботі електронної системи документообігу, внаслідок чого автоматично подана підсистемою до скарги довіреність не змогла надійти до суду, то суд використав це не на її користь, хоча така обставина має тлумачитись на її користь.

Приймаючи та повертаючи скаргу суд першої інстанції не врахував положення статей 43, 175, 177 ЦПК України, не залишив скаргу без руху для підтвердження наявності на 30.10.2023 у представника скаржника повноважень, адже підсистемою вказано, що додається у додатку під №1 файл "Довіреність" , зміст якої судді не був доступний.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.

Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Повертаючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що останню було подано та сформовано в системі "Електронний суд" і підписано представником скаржника ОСОБА_2, проте документи на підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до змісту Акта Шевченківського районного суду м. Києва від 02.11.2023 за №166, під час опрацювання електронного повідомлення, надісланого ОСОБА_2 , виявлено, що відсутній вміст файлу Довіреність, який вказаний у додатку до скарги, сформованої в системі "Електронний суд" від 30.10.2023.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ЦПК України.

Скарга ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання подана в порядку Розділу VІІ Судовий контроль за виконанням судових рішень ЦПК України, тому до форми та змісту скарги застосовуються вимоги ст. 175, 177 ЦПК України

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За правилами частини другої статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини сьомої статті 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Як зазначалося вище, скарга від імені ОСОБА_1 була підписана її представником ОСОБА_2 та подана через систему "Електронний суд".

В переліку додатків до скарги під пунктом першим зазначено «Довіреність1.pdf.».

Так, електронне доручення видається лише за умови його підписання електронним ключем довірителем за допомогою алгоритмів, визначених у підсистемі «Електронний суд». Надалі таке електронне доручення автоматично додається до позовної заяви, яка подана представником від імені довірителя через підсистему «Електронний суд», при цьому у користувачів відсутня можливість будь-яким чином впливати на її зміст та вигляд такого електронного доручення, тобто воно формується підсистемою «Електронний суд» самостійно, відповідно до обсягу повноважень представника. Доручення, сформоване за допомогою підсистеми "Електронний суд", як електронний документ, не вимагає будь-якого засвідчення і є належним документом, що підтверджують повноваження представника у суді.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Тобто, якщо у суду виникли сумніви в наявності повноважень у представника особи на подання скарги за умов відсутності вмісту файлу Довіреність, який вказаний у додатку до скарги, сформованої в системі "Електронний суд" від 30.10.2023, то суду слід було залишити скаргу без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а не повертати її одразу заявнику.

При цьому у постанові від 04 серпня 2022 року у справі №640/12628/21 Верховний Суд також зауважував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №826/5500/18 сформувала універсальний принцип, зміст якого полягає у тому, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань судочинства, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про наявність процесуальних підстав для повернення заяви, чим обмежив заявницю у здійсненні права на звернення зі скаргою до суду.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм процесуального права. За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржене судове рішення - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 353, 367, 379, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року скасувати.

Справу за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни, стягувач: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» направити до Шевченківського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук