Ухвала

22 червня 2023 року

м. Київ

справа № 607/25744/18

провадження № 61-1741св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договорами позики, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року в складі колегії суддів: Бершадської Г. В., Гірського Б. О., Шевчук Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договорами позики.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 січня 2003 року ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_3 (позичальник) уклали договір позики, відповідно до умов якого, позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти (позику) в сумі 55 000,00 грн, що еквівалентно 10 000 доларів США на момент позики, а позичальник зобов`язався повернути таку суму коштів у строк до 01 грудня 2018 року.

Також, 20 січня 2003 року ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 уклали договір позики, відповідно до умов якого, позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти (позику) в сумі 1 375 000,00 грн, що еквівалентно 250 000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути таку суму коштів у строк до 01 грудня 2018 року.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 умов договору позики, у останнього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 2 603 332,88 грн, яка складається з: 278 242,46 грн - основної суми боргу (10 000 доларів США відповідно до курсу НБУ на момент звернення із позовом до суду), 2 309 412,42 грн - пені за прострочення повернення коштів; 3 796,29 грн - 3 % річних за користування коштами та 11 881,71 грн - інфляційних втрат.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 умов договору позики, у останнього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 65 083 322,08 грн, яка складається з: 6 956 061,50 грн - основної суми боргу (250 000 доларів США відповідно до курсу НБУ на момент звернення із позовом до суду), 57 735 310,45 грн - пені за прострочення повернення коштів, 94 907,36 грн - 3 % річних за користування коштами та 297 042,77 - інфляційних втрат.

Враховуючи наведене, з урахуванням збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути на свою користь із ОСОБА_3 2 603 332,88 грн, а з ОСОБА_2 65 083 322,08 грн боргу за договорами позики.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 278 242,46 грн боргу за договором позики, 139 121 грн - пені за прострочення повернення грошових коштів та 3 796,29 грн - 3 % річних, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, разом - 421 159,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 956 061,50 грн - боргу за договором позики, 3 478 030 грн - пені та 94 907,36 грн - 3 % річних, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, разом - 10 528 998 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 коштів за договором позики, пені, 3 % річних та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики від 20 січня 2003 року, пені та 3 % річних відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

02 лютого 2023 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року у вищевказаній справі, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У квітні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з клопотання про розгляд справи за його участю.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його участю не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Оскільки суд касаційної інстанції не встановив необхідності надання пояснень сторонами у справі на стадії касаційного перегляду судових рішень, то підстави для розгляду справи за участю учасників справи в суді касаційної інстанції відсутні.

За таких обставин розгляд справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення направлена у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його участю відмовити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договорами позики, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року призначити до судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська