ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 689/2130/21

Провадження № 22-ц/4820/726/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №689/2130/21 за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 до Селянського (фермерського) господарства «Віталія» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 січня 2023 року (суддя Мазурчак В.М.).

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Віталія» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником земельної ділянки, площею 2,71 га, кадастровий номер 0:02:009:0019, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ясенівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Вказувала, що відповідач в рамках інших судових справ у різних інстанціях посилається на те, що нібито 20 червня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого ОСОБА_2 передала в оренду СФТ «Віталія» належну їй земельну ділянку.

Разом з тим, за позицією позивача, договору з СФГ «Віталія» не укладала і не підписувала його. Відповідно, договір є неукладеним, таким що не відбувся, у а тому його умови не регулюють спірні правовідносини. Земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні СФГ «Віталія» без будь-яких правових підстав, а її зайняття слід розцінювати як пов`язане з позбавленням її власника його права володіння на цю земельну ділянку.

А тому, звертаючись до суду, просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення ОСОБА_2 із чужого незаконного володіння та користування СФГ «Віталія».

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 січня 2023 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. При цьому, посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що належна їй на праві власності земельна ділянка набула статусу об`єкта цивільних прав з 21.06.2013, тоді ж було присвоєно земельній ділянці кадастровий номер. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 20.06.2007 земельна ділянка не могла мати реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, оскільки на той час Державного реєстру речових прав не існувало, а в Державному реєстрі прав - в спірного об`єкта нерухомого майна був зовсім інший номер, і кадастрового номера, як істотної умови договору, відповідно до Закону України «Про оренду землі» чинного станом на 20.06.2007 - не існувало. Саме тому вона не могла укласти та зареєструвати 20.06.2007 належну їй земельну ділянку та передати її в оренду з кадастровим номером 0:02:009:0019, якого станом на 20.06.2007 - не існувало. У відповідача відсутнє право оренди належної позивачу земельної ділянки. Крім того, вказує, що не погоджується з висновком експерта про належність їй підпису у договорі оренди землі від 20.06.2007, адже вона його не підписувала.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

ОСОБА_3 , як правонаступник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений належним чином, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 була власником земельної ділянки, площею 2,7102 га, кадастровий номер 0:02:009:0019, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ясенівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (а.с. 26 т.1).

20 червня 2007 року між ОСОБА_2 , як орендодавцем, а СФГ «Віталія», як орендарем, було укладено договір оренди, за умовами якого ОСОБА_2 передала СФГ «Віталія» земельну ділянку у строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 49 років із внесенням орендарем орендної плати у грошовій та натуральній формі та розмірі: зерно - 300-500 кг по собівартості, яка складається на момент розрахунків з орендодавцем, оранка городу, солома. Тоді ж Ярмолинецький відділ Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» зареєстрував цей договір у Державному реєстрі земель за №82 (a.c. 94-95 т. 1).

Згідно з актом про передачу та прийом земельної ділянки від 20 червня 2007 року, який згідно прикінцевих положень до договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2007 року є невід`ємною частиною договору ( а.с. 170 т. 1 ), ОСОБА_2 передала СФГ «Віталія» земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 170 т. 1).

Пунктом 39 договору оренди земельної ділянки визначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Цей договір укладено в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію, - в Ярмолинецькому районному відділі Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

03.08.2021 державний реєстратор Маківської сільської ради Маківської сільської об`єднаної територіальної громади Хмельницької області зареєстрував право оренди земельної ділянки СФГ «Віталія» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 433312427; рішення про державну реєстрацію права від 04.08.2021 індексний номер 59643305) (а.с. 27 т. 1).

До 2013 року (до зайняття земельної ділянки Приватним підприємством «ГВМ-Агро) сторони виконували зобов`язання за договором оренди земельної ділянки від 20 червня 2007 року, зокрема СФГ «Віталія» використовувало за призначенням земельну ділянку та вносило орендну плату за неї, а ОСОБА_2 отримувала орендну плату.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року, у справі №822/2822/17 адміністративний позов СФГ «Віталія» задоволено. Скасовано в тому числі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права Приватного підприємства «ГВМ-Агро» на оренду земельної ділянки від 24 вересня 2013 року (індексний номер 6144083) з тих підстав, що реєстрація відбулась попри чинність договору оренди цієї ж земельної ділянки від 20 червня 2007 року між орендодавцем ОСОБА_2 і СФГ «Віталія».

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 4 червня 2020 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі №689/1101/18, відмовлено у позові серед інших позивачів і ОСОБА_2 до СФГ «Віталія» про розірвання договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2007 року з мотивів відсутності доказів систематичної несплати орендної плати СФГ «Віталія» ОСОБА_2 , а також відсутності доказів порушення СФГ «Віталія» сівозміни, впорядкування угідь та заходів з охорони земель.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи Хмельницького відділення Київського науково-дослідного Інституту судових експертиз від 24 листопада 2022 року №2386/2387/22-26 підпис від імені ОСОБА_2 в графі «Від орендодавця» договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2007 року (кадастровий номер :02:009:0019), що укладений між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем Селянським (фермерським) господарством «Віталія», та зареєстрований у Ярмолинецькому відділі Хмельницької регіональної філії ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20 червня 2007 року за №082, виконано самою ОСОБА_2 (а.с. 36-40 т.2).

За договором дарування від 31.03.2023, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Стожик Н.В. та зареєстрованим в реєстрі за №481, ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв в дар земельну ділянку, площею 2,7102 га, кадастровий номер 0:02:009:0019, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ясенівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (а.с. 140-144 т. 2).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 319, 321 ЦК України, згідно яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом частини першої статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як передбачено статтею 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до статті 203 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Із положень частини першої статті 627 ЦК України слідує, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 3 статті 640 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Частиною першою статті 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до частини другої статті 124 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За змістом статей 125 і 126 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України «Про оренду землі» №161-ХІV.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону №161-ХІV(в редакції на час виникнення спірних правовідносин), договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону №161-ХІV(в редакції на час виникнення спірних правовідносин), договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Статтею 15 Закону №161-ХІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до статей 18, 20 Закону №161-ХІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

На час виникнення спірних правовідносин державна реєстрації договорів оренди землі здійснювалася органами державного земельного кадастру в Державному реєстрі земель відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 року №174 ( зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за №641/7962).

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції правильно виходив з того, що 20 червня 2007 року сторони уклали договір оренди земельної ділянки, за умовами якого ОСОБА_2 передала СФГ «Віталія» земельну ділянку у строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 49 років, а СФГ «Віталія» зобов`язалося використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням і вносити ОСОБА_2 орендну плату. Цей договір був складений у письмовій формі, підписаний сторонами - є укладеним та зареєстрований у встановленому порядку. Таким чином, СФГ «Віталія» набуло речове право на земельну ділянку в установленому законом порядку, строк договору не закінчився, відповідно, підстави для повернення земельної ділянки позивачу відсутні. У спірних правовідносинах права позивача не порушені, А тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення негаторного позову.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги на неможливість присвоєння кадастрового номеру спірний земельній ділянці на час укладення договору 20.06.2007, з огляду на те, що позивач не довела належними та допустимими доказами порушення її прав у зв`язку з зазначенням у договорі оренди земельної ділянки від 20.06.2007 кадастрового номеру земельної ділянки. Крім того, на вказані обставини позивач не посилалась при подачі позову. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, до особистого тлумачення норм права й обставин справи, такі доводи містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 червня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай