КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просило: стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.08.2013 у розмірі 276 006,59 грн - заборгованість за тілом кредиту, а також, понесені судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 14.08.2013 ОСОБА_1 підписав з банком Анкету-заяву, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, однак у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного внесення платежів за договором не виконав, внаслідок чого станом на 10.09.2020 утворилася заборгованість у розмірі 1 560 794,78 грн.

Також, зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір.

При цьому, вказує, що, враховуючи положення п.п. 2.1.1.12.6, 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», підписання відповідачем договору від 14.08.2013 є його прямою та безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком.

Але, в порушення умов договору та положень ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за договором не виконував та станом на 10.09.2020 мала заборгованість за договором у загальному розмірі 1 560 794,78 грн., з яких: 276 006,59 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 96 445,08 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 1 188 343,116 грн. - нарахована пеня (а.с. 1-5).

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13.08.2021 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.08.2013 у розмірі 276 006,59 грн., а також 4 140,10 грн. судових витрат по сплаті судового збору (т. 1 а.с. 121-123).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21.03.2023 заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 13.08.2021 скасовано, справу призначено до розгляду (т. 1 а.с. 164-166).

19.04.2023 АТ КБ «ПриватБанк» було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.08.2013 у розмірі 372 451,67 грн., з яких: 276 006,59 грн - заборгованість за тілом кредиту, 96 445,08 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625, а також, понесені судові витрати (т. 2 а.с. 3).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.08.2023 позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.08.2013 у розмірі 276 006,59 грн. вирішено питання розподілу судових витрат (т. 2 а.с. 67-74).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вказує, що матеріали справи не містять належного та допустимого доказу, що відповідач отримував кредитні кошти. Анкета-заява, окрім особистих даних ОСОБА_1 , не містить зазначень про бажання відповідача отримати кредитну картку, про бажаний вид кредитної картки, а також про розмір кредитного ліміту та інші умови кредитування (процентна ставка, інші складові вартості кредиту у виді пені штрафів, комісії). З довідки про видачу кредитних карт неможливо встановити, на основі якого кредитного договору (номер, дата тощо) було видано ці кредитні картки. Крім того, ця довідка не містить підпису ОСОБА_1 про отримання ним цих карток.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості, а також виписка по рахунку за договором № б/н не є безспірними доказами існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено факту укладення кредитного договору з ОСОБА_1 та моменту його укладення (т. 2 а.с. 80-83зв.).

14.12.2023 АТ КБ «ПриватБанк» подано письмові пояснення, у яких зазначено, що із наданих доказів, таких як: копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір, виписці по рахунку, а також, з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що «Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...». Тому, приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є недопустимими доказами. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображено в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Всі операції за картковим рахунком зафіксовано з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). При цьому, відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались (т. 2 а.с. 112-122).

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані відповідачем за кредитним договором №б/н від 14.08.2013 кредитні кошти добровільно банку не повернуті.

Але погодитись із такими висновками у повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.08.2021 з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписав анкету - заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої йому було відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку із встановленим початковим кредитним лімітом.

Як вбачається зі змісту анкети-заяви, відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він зобов`язується виконувати зазначені Умови та Правила надання банківських послуг.

При укладенні цього договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно із якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом з`ясовано, що позивачем АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконано, відкрито відповідачу картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленою на ім`я позичальника.

Разом з тим, у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконав.

Так, посилаючись на наданий розрахунок, банк зазначає, що станом на 10.09.2020 заборгованість відповідача за кредитним договором склала 1 560 794,78 грн., із яких: 276 006,59 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 96 445,08 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 1 188 343,11 грн. - нарахована пеня.

Користуючись своїм правом щодо визначення обсягу та предмету позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу за тілом кредиту у розмірі 276 006,59 грн. та 96 445,08 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано ксерокопію анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, ІПН, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, розмір щомісячної заробітної плати, тощо. Разом із тим, із даного документу можна встановити, що у ньому зазначені персональні дані відповідача щодо дати народження, місця проживання, реквізитів паспорту громадянина України та підписи.

З наданої анкети-заяви вбачається, що вона заповнена машинописним способом із зазначенням інформації про персональні та контактні дані ОСОБА_1 , а також останнім проставлено підпис під текстом у розділі «Ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, виявляю бажання оформити на своє ім`я».

Також, зазначений розділ передбачає проставляння відміток навпроти запропонованого виду карток (картка «Універсальна», картка класа Gold, ідентифікація з паспортом, зарплатна картка, пенсійна картка, ощадкнижка (депозит), дебетова особиста картка), а також суму бажаного кредитного ліміту, однак, такі в анкеті-заяві відсутні.

У заяві зазначено, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг.

До заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Так, згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Із наданої банком виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами, зокрема здійснював перекази коштів на інші картки, оплачував товари та послуги, знімав готівкові кошти в банкоматі, поповнював мобільний рахунок, при цьому заборгованість, яка виникла у зв`язку із користуванням кредитними коштами, погашалася частково, а відтак суд зобов`язаний був перевірити якими грошовими коштами користувався відповідач та наявність підстав для застосування ч. 2 ст. 530, 1049 ЦК України.

У період з 07.11.2013 по 28.01.2017 відповідач користувався власними коштами, які вносив до карткового рахунку. Станом на 28.01.2017 заборгованості за кредитом не було, баланс на картці становив 19,30 грн (т. 1 а.с. 17).

Однак, в подальшому, 30.01.2017, 28.02.2017, 30.03.2017, 30.04.2017, 30.05.2017, 30.06.2017, 30.07.2017, 30.08.2017 відповідачем було вчинено одну покупку на суму 22 324,56 грн та 7 покупок на суму 22 325,34 грн кожна, що разом становить 178 601,94 грн.

Також, із матеріалів справи вбачається, що за період з 22.02.2017 по 13.09.2018 відповідачем було внесено на погашення рахунку загальну суму у розмірі 10 835,48 грн.

Отже, вина відповідача у зобов`язальних правовідносинах презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини, тобто не доведе належними та допустимими доказами погашення заборгованості або не доведе іншого розміру заборгованості або її відсутність.

Відповідачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано альтернативного, наданому позивачем, розрахунку заборгованості, та доказів погашення заборгованості, які б спростували наданий позивачем розрахунок.

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення кредитного боргу у вигляді тіла кредиту, однак, визначений судом розмір підлягає зміні, шляхом його зменшення з 276 006,59 грн до 167 766,46 грн (178 601,94 грн (сума кредиту) - 10 835,48 грн (сплаченена сума)).

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

З вищенаведеного вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, оскільки строк повернення відповідачем грошових коштів не було встановлено в анкеті-заяві, тому саме з часу звернення банку з вимогою про повернення коштів у відповідача виникає обов`язок щодо виконання грошового зобов`язання.

Доказів направлення відповідачеві вимог із встановленим строком виконання зобов`язань матеріали справи не містять, а відтак, підстави для нарахування відсотків, які передбачені ст. 625 ЦК України відсутні.

Окрім зазначеного, слід звернути увагу на те, що на отримані у 2017 році кошти, банк став нараховувати до тіла кредиту нараховані та не погашені проценти за користування кредитом та пеню за несвоєчасність сплати боргу, у зв`язку із чим був сформований прострочений кредит, який у подальшому збільшувався на розмір нарахованих та не сплачених процентів за користування кредитом та пені. Однак, вказані дії позивача суперечать положенням статей 1054 та 1049 ЦК України.

За змістом частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зменшення розміру кредитної заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, підлягає зменшенню судовий збір, сплачений позивачем за звернення до суду з даним позовом, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 516,35грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем, задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року змінити, шляхом зменшення розміру кредитної заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) з 276 006 (двісті сімдесят шість тисяч шість),59 грн до 167 766(сто шістдесят сім тисяч сімсот шістдесят шість),46 грн, а також, змінити розмір судового збору з 4 140(чотири тисячі сто сорок),10 грн до 2 516 (дві тисячі п`ятсот шістнадцять),35грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 21 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома