Справа № 449/1467/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2023 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Борняк Р.О.

при секретарі Вовк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Перемишлянського ВДВС у Львівському районі Львівської області ЗМУ МЮ про зняття арешту з майна.

в с т а н о в и в :

Позивачі просять скасувати арешт, що накладений на вбудоване приміщення магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , свої позовні вимоги аргументують тим, що 22.11.2005 року, Товариство з обмежено відповідльністю «НАДІЯ» продало позивачам вбудоване приміщення магазину, загальною площею 75,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . Довідкою Перемишлянської державної нотаріальної контори від 22 листопада 2005 року підтверджується те, що згідно Єдиного реєстру заборон вбудоване приміщення за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Надія» на 15 год 43 хв. 22 листопада 2005 року під забороною не перебуває. Проте, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 09.10.2023 року № 349655094, 04.12.2006 року Перемишлянською державною нотаріальною конторою було зареєстровано арешт, підстава обтяження: постанова, БН, 14.02.2001. При зверненні до Перемишлянської державної нотаріальної контори, позивачі отримали відповідь, що станом на 23.10.2023 року документи щодо накладення обтяження на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 в Перемишлянській державній нотаріальній конторі відсутні. При зверненні до Перемишлянського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивачам повідомлено, що у відділі відсутня будь-яка інформація щодо постанови, БН, 14.02.2001 року, на підставі якої було накладено обтяження - арешт на вбудоване приміщення магазину загальною площею 75,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . При зверненні до виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту, їм було повідомлено, що у державних виконавців відділу немає законних підстав для скасування арешту через те, що у відділі відсутня будь-яка інформація щодо постанови, Бн, на підставі якої було накладено обтяження - арешт на вбудоване приміщення магазину загальною площею 75,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на день пред`явлення позовної заяви, обтяження у вигляді арешту накладеного на належний позивачам об`єкт нерухомого майна, що порушує їхні права як власників та унеможливлює будь-яке відчуження належного їм об`єкта нерухомого майна

Позивачі в судове засідання не з`явилися, проте подали заяву в якій позовні вимоги підтримали в повному розмірі, розгляд справи просять проводити у їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши інші матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010р.).

Договороом купівлі-продажу вбудованого приміщення магазину від 22.11.2005 року, стверджено, що ТзОВ «НАДІЯ», продало ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбудоване приміщення магазину, загальною площею 75,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Довідкою Перемишлянської державної нотаріальної контори від 22 листопада 2005 року № 1, стверджено, що згідно Єдиного реєстру заборон вбудоване приміщення за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Надія» на 15 год 43 хв 22 листопада 2005 року під забороною не перебуває.

Виходячи з наведеного судом, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули у власність вбудоване приміщення магазину, загальною площею 75,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 09.10.2023 року № 349655094, 04.12.2006 року Перемишлянською державною нотаріальною конторою було зареєстровано арешт, підстава обтяження: постанова, БН, 14.02.2001.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 02.11.2023 року, ЗАКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ЛЬВІВСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ" припинено.

Відповідно до листа Перемишлянської державної нотаріальної контори № 303/01-16, станом на 23.10.2023 року документи щодо накладення обтяження на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 в Перемишлянській державній нотаріальній конторі відсутні.

Згідно з листом Перемишлянського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.10.2023 року № 25.10-13/13319, у відділі відсутня будь-яка інформація щодо постанови, БН, 14.02.2001 року, на підставі якої було накладено обтяження - арешт на вбудоване приміщення магазину загальною площею 75,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді Львівського державного нотаріального архіву від 01.11.2023 року № 3721/01-17, довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, шо знаходяться в провадженні цих органів, з обов`язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу.

Згідно з листом Перемишлянського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.11.2023 року № 25.10-13/14250, на подану позивачами заяву про зняття арешту, Перемишлянсъкий відділ державноі виконавчоі служби у Львівському районі Львівської області західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив, що у державних виконавців відділу немає законних підстав для скасування арешту через те, що у відділі відсутня будь-яка інформація щодо постанови, Бн, на підставі якої було накладено обтяження - арешт на вбудоване приміщення магазину загальною площею 75,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Таким чином, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує права позивачів як власника, щодо вільного розпорядження майном.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 258, 263- 265, 273ЦПК України-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити. Скасувати арешт (реєстраційний номер обтяження:4159722), що накладений на вбудоване приміщення магазину (реєстраційний номер майна: 11939288), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Р. О. Борняк