Справа № 504/1966/21
Провадження № 2/504/485/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря Завади Ю.А., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, смт. Доброслав, позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до відповідача ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Чорноморський міський відділ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» , про звільнення майна з- під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із вказаним позовом про зняття арешту нерухомого майна, який накладений на земельну ділянку площею 0,1 га., кадастровий номер :01:001:0735 яка розташована за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н, Фонтанська сільська рада на підставі постанови ВДВС Іллічівського МУЮ в Одеській області.

В обґрунтування позову посилається на те, що 13.12.2007 року, між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено кредитний договір, на підставі якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 87899,00 дол. США.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено Іпотечний договір, на підставі якого ОСОБА_1 передав в іпотеку земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0735.

27.02.2017 року, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договорам та договорам іпотеки, відповідно до умов якого, до останнього перейшло право іпотекодержателя за вказаним договором іпотеки.

В подальшому між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договорам та договорам іпотеки, відповідно до умов якого, до позивача перейшло право іпотекодержателя за іпотечним договором, який укладено між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль».

22.11.2017 року позивачем оформлено право власності на вказану земельну ділянку.

Позивачу стало відомо, що 27.05.2009 року державним виконавцем ВДВС Іллічівського МУЮ Одеської області, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: №7/09 В-10 ВП №104, якою було накладено арешт на земельну ділянку, яка перебуває у власності позивача. Зазначений арешт на думку позивача порушує його права та інтереси, як власника, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду.

В судове засіданні представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявились, про дату час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Розглянувши позовну заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява непідлягає задоволенню виходячи з наступного.

Суд встановив, що 13.12.2007 року, між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено кредитний договір, на підставі якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 87899,00 дол. США.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено Іпотечний договір, на підставі якого ОСОБА_1 передав в іпотеку земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0735.

27.02.2017 року, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договорам та договорам іпотеки, відповідно до умов якого, до останнього перейшло право іпотекодержателя за вказаним договором іпотеки.

В подальшому між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договорам та договорам іпотеки, відповідно до умов якого, до позивача перейшло право іпотекодержателя за іпотечним договором, який укладено між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль».

22.11.2017 року позивачем оформлено право власності на вказану земельну ділянку.

27.05.2009 року державним виконавцем ВДВС Іллічівського МУЮ Одеської області, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: №7/09 В-10 ВП №104, якою було накладено арешт на земельну ділянку.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного:

Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час пред"явлення позову, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження № 12-85гс19), орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами у цій категорії справ є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18),

Отже, за змістом наведених правових норм та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у випадку звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) належним відповідачем у такій справі має бути особа, в інтересах якої накладено арешт.

Звертаючись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» зазначило відповідачем ОСОБА_1 , однак вирішення справи без залучення до участі в ній ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", яке має бути відповідачем у такій справі, є порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України, оскільки в такому випадку суд вирішує питання про права і обов`язки особи, яка не бере участі у справі.

Доводи позову щодо порушення прав позивача як власника безпідставні, так як арешт на спірне майно було накладено державним виконавцем відповідно до вимог законодавства України в межах виконання виконавчого провадження по примусовому виконанню судового наказу №2-н-807/2008, виданого Іллічівським районним судом Одеської області.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №303/4368/16.

Таким чином підстав для скасування арешту не має.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до відповідача ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Чорноморський міський відділ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» , про звільнення майна з- під арешту, - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.К. Барвенко