Справа № 372/26/23
Провадження № 2-400/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 квітня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Сташків Т.Г.,

при секретарі Павлик А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

До Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 18.07.2020 року у розмірі 47313,97 грн., а також судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16.02.2023 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

До судового засідання представник позивача не з`явився, у позові просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подавав.

Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що 18.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі Кредитодавець, ТОВ «Інфінанс») та ОСОБА_1 (далі Позичальник, відповідач) укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № (надалі договір позики), за умовами пункту1.1 якого Кредитодавець надає Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту (надалі кредит) для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МопеуВООМ», які є невід`ємною частиною договору, а Позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами.

Відповідно до пункту 1.2 договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем визначеного сторонами у додатку №1 та додатку №2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку №3 та додатку №4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

У пунктах 1.5, 1.6 договору встановлено, що максимальний розмір кредитної лінії становить 20 000,00 грн., максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом (траншем) 30 календарних днів, максимальна відсоткова ставка за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75 %.

Договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № від 18.07.2020 року, що акцептована відповідачем 18.07.2020 року шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ч. 1 ст. 12 «Про електронну комерцію».

Також, 18.07.2020 року відповідачем акцептовано оферту на отримання 1 траншу згідно заявки-анкети № від 18.07.2020 року в рамках договору про надання позики № від 18.07.2020 року шляхом підписання відповідачем електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором в якості особистого підпису), який надіслано за допомогою CMC-повідомлення на телефонний номер, зазначений відповідачем в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Надалі, 18.10.2021 року між ТОВ «Інфінанс», як клієнтом, та ТОВ «Вердикт Капітал», як фактором, укладено Договір факторингу № 18-10/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у т.ч. за Договором позики № від 18.07.2020 року, укладеним між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

За положеннями статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Таким чином, на підставі договору факторингу № 18-10/21 від 18.10.2021 року право вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики № від 18.07.2020 року перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».

З огляду на неналежне виконання зобов`язань за Договором позики № від 18.07.2020 року за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 4 000,00 грн. за тілом кредиту, 32 060,00 грн. боргу за відсотками станом на 18.10.2021 року та 11 253,97 грн. боргу за нарахованими відсотками за період з 18.10.2021 року по 26.03.2022 року.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У частині ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено що, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (у редакції, чинній станом на дату укладення договору) для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін на договорі позики № від 18.07.2020 року підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до приписів статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи з положень пунктів 1.2, 1.6 договору позики № від 18.07.2020 року, строк дії договору становить 36 календарних місяців з дня підписання договору 18.07.2020 року, строк користування кредитом (траншем) 30 календарних днів.

Із матеріалів справи слідує, що відповідачу виданий 18.07.2020 року кредит у розмірі 4 000,00 грн. у встановлений договором строк не повернув, у зв`язку з чим дана сума кредиту винесена на прострочення.

Також, на суму заборгованості за тілом кредиту нараховані відсотки в розмірі 1,75 %. за кожен день прострочення в загальному розмірі 43 313,97 грн.

За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками за договором позики № від 18.07.2020 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення такої заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 п.1 ч. ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з положеннями частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).

Разом із цим, відповідне клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідачем у порядку частин 5, 6 статті 137 ЦПК України не заявлялося.

Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу до суду надано копії укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» договору про надання правової допомоги № 07-10/2022 від 07.10.2022 року, заявки на надання юридичної допомоги № 255 від 01.11.2022 року, витягу з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 07.11.2022 року на суму 9 000,00 грн., платіжного доручення № 343550030 від 10.11.2022 року на суму 56 000,00 грн.

Таким чином, відповідно до статті 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу адвоката внаслідок задоволення позову покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 261, 526, 527, 546, 548, 549, 610, 631, 1054 ЦК України та згідно ст.ст. 13, 76, 80, 81, 133, 141, 247, 258, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 18.07.2020 року в розмірі 47 313 (сорок сім тисяч триста тринадцять) грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят один) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору та 9 000 (дев`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, а всього стягнути 11 481 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Обухівським районним судом у випадку подання відповідачем відповідної заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому повне заочне рішення не було йому вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя : Т.Г. Сташків