Справа № 523/4808/22
Провадження №2/523/284/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді Мурманової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Бєлік Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Моторно (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчиненого кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Від імені та в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимоги до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», Моторно (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення та стягнення моральної шкоди, звернувся адвокат Тищенко Станіслав Юрійович.

В обґрунтування позовних вимог адвокат зазначив, що 29.08.2018 року в Суворовському районі м. Одеси (об`їзна дорога) сталось ДТП за участю автомобіля Volkswagen Transporter реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля Deawoo Sens реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті ДТП позивач ОСОБА_1 отримав численні тілесні ушкодження, які за своєю сукупністю відносяться до середніх тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала кримінальна справа №523/506/20, за кримінальним провадженням № 0004183, правова кваліфікація ч. 1 ст. 286 за фактом ДТП.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.11.2021 року кримінальне провадження № 0004183 від 30.08.2018 року закрито на підставі п.1.ч.2 ст. 284 КК України в зв`язку із закінченням строків давності (ч.1 ст. 49 КК України), тобто з нереабілітуючих підстав. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 , грубо порушив п.2.3 «б», 12.1 главу 34, дорожню розмітку п.1.1. «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306. Досудовим розслідуванням встановлено, що незаконними діями відповідач, не дотримуючись правил дорожнього руху допустив зіткнення з автомобілем позивача.

За результатами Акту № 34 огляду МСЕК від 02.01.2019 року через отримані ушкодженні ОСОБА_3 отримав інвалідність ІІ групи. Представник зазначає, що станом на цей час на лікування та відновлення здоров`я позивачем було витрачено 55 644 грн. 17 коп. Відповідач частково компенсував позивача завдану шкоду у розмірі: 20 000 гривень. Моральна шкода не відшкодована. Сума страхового відшкодування за пошкодження автомобіля становить: 61 067 грн. 18 коп., власнику автомобіля ОСОБА_2 , - не відшкодована.

На підставі викладеного адвокат просить: стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі: 35 644 грн. 17 коп.; стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь позивача ОСОБА_2 відшкодування збитків за пошкодження автомобіля у розмірі: 61 067 грн. 18 коп.; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Заявою від 28.06.2022 року (вх. № 10969) представник позивачів адвокат Тищенко С.Ю., усунув недоліки позовної заяви: надав суду нову позовну заяву, згідно якої представник позивача визначив статус Моторно (транспортного) страхового бюро України, як третьої особи, надав платіжне доручення про сплату судового збору та надав докази на підтвердження суми страхового відшкодування.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 червня 2022 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву, третій особі роз`яснено про право на подання пояснень щодо позовних вимог.

На адресу суду 21.07.2022 року (вх. 4907) надійшли письмові пояснення в порядку ст. 181 ЦПК України за підписом представника третьої особи МТСБУ адвоката Панасюк О.М., згідно яких представник зазначив, що у даному випадку, згідно доказів наявних у матеріалах справи, відшкодування майнової шкоди має бути здійснено страховою компанією ПАТ СК «Еталон» відповідно до умов страхування. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Просив надані письмові пояснення врахувати під час прийняття рішення суду, та подальший розгляд справи проводити у відсутність представника третьої особи (а.с.89-92).

Також, 08.08.2022 року (вх. № 13875) на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Партної Уляни Олександрівни. Згідно відзиву на позовну заяву представник зазначила, що подана позовна заява не містить всіх доказів на підтвердження обставин, що в ній викладені, зокрема доказів на підтвердження втрати працездатності. Також зазначила щодо строку позовної давності. Просила позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі: 5 000 гривень (а.с.99-101).

Крім іншого, разом з відзивом на позовну заяву представник відповідача подала клопотання про витребування доказів: від Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи - належним чином засвідчену копію акту огляду МСЕК № 34 від 02.01.2019 року щодо встановлення інвалідності громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - інформацію на підтвердження причини отримання інвалідності 02.01.2019 року; - та інформацію на підтвердження існування інвалідності у громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на травень 2022 року та причини її отримання.

В подальшому, 08.08.2022 року (вх. № 13875) на адресу суду за підписом представника відповідача адвоката Портної У.О., надійшли заперечення на позовну заяву (а.с.99-100).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.09.2022 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Портної Уляни Олександрівни про витребування доказів. Витребувано від Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи копію акту огляду МСЕК № 34 від 02.01.2019 року щодо встановлення інвалідності громадянину ОСОБА_1 , інформацію/відомості на підтвердження причини отримання інвалідності 02.11.2019 року громадянином ОСОБА_1 , інформації на підтвердження існування інвалідності у громадянина ОСОБА_1 , на травень 2022 року та причини її отримання (а.с.115).

На виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду 02.11.2022 року (вх. № 21173) надійшла витребувана інформація від МСЕ ООЦ (а.с.117-137).

Ухвалою суду від 23 березня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено розгляд справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.152-153).

Чергове судове засідання у справі призначено на 06 грудня 2023 року, сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, від представника позивача та представника відповідача ОСОБА_3 надійшли заяви щодо можливості розгляду справи за відсутності представників та надійшли письмові дебати у справі.

Так, 06.12.2023 року представник позивачів адвокат Тищенко Станіслав Юрійович подав до суду судові дебати в письмовому вигляді. Згідно яких зазначив наступне.

Щодо відшкодування моральної шкоди: розмір моральної шкоди визначено на рівні, який здатен компенсувати жах який довелось пережити позивачу, операції, інвалідність, безпорадність, пошук справедливості, який триває з 2018 року. Представник зазначив, що позивач через ДТП залишився без роботи, на утриманні непрацююча вагітна дружина, яка після народження дитини, ще й доглядала чоловіка. Визначений розмір моральної шкоди не компенсує біль та страждання позивача, який після ДТП кульгає, та кожного дня згадує про моторошне ДТП, а відтак визначена сума не призведе до безпідставного збагачення, а покликана лише на часткову компенсацію завдану позивачу.

Щодо поведінки відповідача ОСОБА_3 зазначив, що відповідач на протязі 5 років не вибачився перед позивачем за скоєне, не вчинив жодних дій щодо спонукання страховика здійснити виплати потерпілому, затягував розгляд справи.

З урахуванням викладеного в письмові промові представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.180-182).

Також, 06.12.2023 року на адресу суду надійшли судові дебати в письмовому вигляді за підписом представника відповідача ОСОБА_3 , адвоката Портної Уляни Олександрівни.

Згідно яких остання зазначила, що в ході розгляду справи, позивач не довів належними та допустимими доказами розмір заподіяної моральної шкоди. Представник зазначила, що Велика Палата Верховного суду України неодноразово вказувала, що окрім медичної документації, для підтвердження обставин завдання моральної шкоди, можна залучати свідків, це можуть бути покази членів сім`ї, друзів, колег тощо, звернення за допомогою до психолога/психіатра (обов`язково збираючи висновки, виписки та рахунку) тощо…

Щодо втрати працездатності зазначила, що позивач до отриманої травми не працював, в медичних документах відсутні відомості та записи про втрату працездатності. Зазначила, що у постанові Велика Палата Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі 686/23731/15-ц зробила висновок, що моральною шкодою визначаються страждання заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом.

Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

З урахуванням викладеного представник зазначила, що відповідач погоджується з завданням позивачу моральної шкоди, але визнає її в розмірі: 5 000 гривень (а.с.184).

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до суду не з`явився, відповідач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.179), про причини не явки суду не повідомив, не подав відзиву або заперечень проти позовних вимог, не висловив думки щодо заявлених позовних вимог.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Моторно (транспортне) страхове бюро України про час та місце слухання справи повідомлена (а.с.174). Раніше, представник третьої особи надав суду пояснення щодо позовних вимог, та зазначив щодо розгляду справи у відсутність представника третьої особи (а.с.89-90).

Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача та представник відповідача а також третя особа звернулись з заявами щодо розгляду справи за їх відсутності, а відтак підстав для відкладення слухання справи не встановлено.

Дослідивши матеріали справи, докази надані на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 29.08.2018 року в Суворовському районі м. Одеси (об`їзна дорога) сталось ДТП за участю автомобіля Volkswagen Transporter реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля Deawoo Sens реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 29.03.2021 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено Неверова від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити повністю, в частині моральної шкоди - залишити без задоволення. Стягнути з ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 35644,17гривень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 2826,00грн., 2826,00 грн., 3140,00 грн., 2512,00 грн. за проведення експертних досліджень - стягнути з ОСОБА_3 у повному обсязі, в інтересах держави в особі Одеського НДІСЕ.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.11.2021 року скасовано вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 29.03.2021 року, закрито кримінальне провадження № 0004183 від 30.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України в зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.2 ч.1 ст. 49 КК України (а.с.20-23).

Представник позивача зазначив, що в результаті ДТП позивач отримав численні тілесні ушкодження у вигляді: перелому одного в правах ребер, забій середньої долі правої легені, закритий скалковий внутрішньо суглобовий косий перелом правої стегнової кістки в нижній третині, відкритий перелом наколінника правого колінного суглобу, закритий скалковий перелом правої п`яткової кістки, закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, забійна рана потиличної області, підапоневротична гематома тім`яної області справа, садна лобної долі, укушена рана язика, що за своєю сукупністю відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Щодо компенсації шкоди витрат пов`язаних з лікуванням.

У зв`язку з отриманими травмами потерпілий, тобто позивач у справі змушений був проходити курси лікування, робити операції, що потягло значні фінансові витрати. Лікування та відновлення здоров`я коштувало позивачу 55 644, 17 гривень. В добровільному порядку відповідач сплатив кошти в розмірі: 20 000 гривень.

Представник зазначає, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «Еталон», та позивач неодноразово направляв докази на підтвердження понесених витрат на лікування, однак страховик не вчинив дій щодо відшкодування компенсації, просить стягнути з відповідача ПАТ «СК «Еталон» різницю суми витрати пов`язаних з лікуванням, що становить 35 644, 17 гривень.

Згідно положення ст. 23.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно приписів ст. 24.1 цього Закону - у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Судом встановлено, що позивачі звертались до страховика з заявою/вимогою в позасудовому порядку щодо компенсації витрат на лікування, згідно переліку документів, до заяви страховику були надані копії розрахункових документів, виписки та квитанції (а.с.24-26).

Згідно положення ст. 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Щодо страхової компанії «СК «Еталон», суд зазначає, що до матеріалів справи не надано копії страхового полісу, разом з цим, судом встановлено згідно вироку суду, ухвали Одеського апеляційного суду та безпосередньо листа-відповіді за підписом голови правління Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» що автомобіль Volkswagen Transporter реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 забезпечений полісом обов`язкового страхування серії АМ № 4195183 реалізованого ПАТ «СК «Еталон».

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

А тому, відповідно до положення ст. 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а відтак відшкодування майнової шкоди в розмірі: 35 644, 17 гривень, яка підтверджена матеріалами справи, має бути здійснено страховиком.

Щодо страхового відшкодування збитків завданих майну фізичної особи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що автомобіль Deawoo Sens реєстраційний номер НОМЕР_2 , на час ДТП перебував під керуванням водія ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль зареєстровано 21.08.2015 р. за ОСОБА_2 (а.с.19).

Згідно заявлених позовних вимог представник позивачів просить стягнути з ПАТ «СК «Еталон» страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль в розмірі: 61 067, 18 гривень.

Щодо визначеної суми страхового відшкодування, судом встановлено, що згідно вироку визначена сума страхового відшкодування не заперечувалась. У позові представник вказує, що після ДТП у вересня 2018 року було здійснено огляд ТЗ та через представника компанії ПАТ «СК «Еталон» Універсал ЛТД було складено та направлено заяву про здійснення страхових виплат щодо компенсації шкоди за належний ОСОБА_2 автомобіль.

Судом досліджено лист за підписом Голови правління Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» Кравченка О.О. згідно якого повідомлено, що відповідно до бюлетеня автотоварознавця ринкова вартість автомобіля Deawoo Sens 2006 року випуску, становить 66 200, 00 гривень. Вартість авто після ДТП визначається по ціні металобрухту, який попередньо коштує 5 131, 82 грн. Таким чином, попередньо обчислена сума страхового відшкодування, у разі визнання заявленої події страховим випадком та прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування, становитиме 61 067, 18 грн. (а.с.84-85).

Таким чином, з огляду на вказаний лист судом встановлено, що заявлена сума страхового відшкодування до випити, відповідає сумі, розмір якої фактично визнав та підтвердив відповідач у справі.

Згідно положення ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За приписами стаття 22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV), у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до ст. 28 Закону № 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до п.9.1 ст. 9 Закону № 1961-ІV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.14 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначені розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Порядок страхового відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом, цивільноправова відповідальність власника якої була застрахована, регулюється ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Таким чином, з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь позивача підлягає до стягнення страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль у розмірі: 61 067, 18 гривень.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача моральної шкоди в розмірі: 500 000 гривень, суд зазначає наступне.

Так, представник позивача визначив моральну шкоду в розмірі: 500 000 гривень, при цьому зазначив, що відповідач не вибачився перед позивачем, не відвідував у лікарні, вчиняв дії щодо затягування розгляду справи, з 2018 року позивач, як потерпілий не отримав жодної компенсації, внаслідок ДТП позивачу було встановлено ІІ потім ІІІ групу інвалідності, позивач зазнав страждань, відголоски ДТП досі появляють себе, позивач кульгає, потребував особливого догляду та лікування під час вагітності та пологів дружини.

Судом досліджується лист-відповідь на запит суду Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи Спеціалізована травматологічна МСЕК від 02.11.2022 року (вх. № 21173). Згідно даного листа, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був оглянутий 02.01.2019 року Спеціалізованою травмо логічною МСЕК з приводу наслідків травми, отриманої у ДТП 29.08.2018 року. За результатами огляду визнаний інвалідом ІІ групи, загальне захворювання, строком до 01.02.2020 року визнаний інвалідом ІІІ групи, загальне захворювання, строком до 01.02.2021 року.

Інформація щодо інвалідності на травень 2022 року відсутня, так як з 2021 року і по теперішній час на переогляд ОСОБА_1 не з`явився (а.с.117-137).

Судом встановлено, що підтверджено сторонами у справі, що відповідач здійснив позивачу виплату в розмірі 20 000 гривень на лікування. Крім іншого, в судовому засіданні, яке відбулось 01.06.2023 року, представник відповідача адвокат Портна У.О. пояснила, що відповідач відвідував позивача у лікарні, зазначені обставини також підтвердив й особисто позивач. Зазначила, що відповідач позов визнає частково, по можливості допомагав позивачу, однак, визначений розмір моральної шкоди є занадто великим. Згідно письмової промови відповідач позов визнав в розмірі 5 000 гривень.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У відповідності до статей, 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Стаття 3 Конституції України проголошує: «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю».

Так, судом встановлено, що позивач внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, також суд погоджується з доводами представника позивача, що кошти не можуть компенсувати відчуття безпорадності та несправедливості, які відчував позивача проходячи курс лікування.

Разом з цим, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди суд має виходити з принципу розумності та справедливості.

Судом відхиляються доводи представника позивача щодо не сприяння з боку відповідача швидкому розгляду справи, її затягування та пришвидшення питання виплати за пошкоджений автомобіль та здоров`я, оскільки такі доводи не підтверджені жодними та належними доказами.

Щодо строків розгляду справи, слід зазначити, що вирок у кримінальній справі постановлено 29.03.2021 року, ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.11.2021 року вирок суду скасовано, апеляційну скаргу на вирок суду подано потерпілим ОСОБА_1 з підстав невідповідності вироку суду в частині призначеного покарання, оскільки на думку апелянта визнані пом`якшуючими покарання обставини а саме, щире каяття, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину не підтверджуються матеріалами справи.

Щодо строків перебігу інвалідності, судом було досліджено довідку Спеціалізованої травматологічної МСЕК (а.с.117), згідно якої встановлено, що ІІІ група інвалідності позивачу була встановлена строком до 01.02.2021 року.

Судом не можуть бути прийняті до уваги твердження представника позивача щодо визначення розміру моральної шкоди, як тривалість протягом 5 років пошуку справедливості за наслідками вчиненого ДТП, оскільки такі твердження спростовні матеріалами справи, та не ґрунтуються на нормах закону щодо визнання розміру моральної шкоди.

Моральної шкода, в даному випадку полягає у фізичному болю та стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, дані обставини не є спірними та є доведеними.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду.

Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

В даному конкретному випадку, судом також враховуються висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 523/167/17 (провадження № 61-8746св18) де, Верховний Суд погодився з висновками судів про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн у зв`язку з вчиненням злочину передбаченого частиною першою статті 122 КК України та заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості позивачу. В справі, яка переглядалася, встановлено, що розмір грошової компенсації у розмірі 9 000,00 грн не відповідає обставинам завдання моральної шкоди (закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, закритий осколковий перелом основи першої п`ясної кістки із зсувом, тривалий розлад здоров`я), верховенству права, та вимогам розумності і справедливості. В даному випадку розмір компенсації моральної шкоди було збільшено до 50 000,00 грн.

Судом встановлено, що ушкодження, які позивач зазнав в результаті ДТП відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

З урахуванням викладеного суд не приймає до уваги твердження та визнання відповідачем позову в розмірі 5 000 гривень, оскільки визнаний розмір компенсації явно не відповідає вимогам розумності та справедливості в розумінні завданих тілесних ушкоджень.

Особи, які зазнали порушення своїх, гарантованих Конституцією України прав, нерідко високо оцінюють свої страждання. Тому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тому, щоб уникнути помилок при вирішені зазначеного питання, Пленум Верховного суду України (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року N 5) закріпив певні критерії оцінки розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Разом з цим, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

А тому в даному випадку з метою уникнення можливого недотримання принципів моральності, логічності та справедливості, а також з дотриманням принципу розумності судом застосовуються критерії оцінки розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначені Пленумом Верховного суду України (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року N 5.

Згідно статті 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» - Установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років - 2272 гривні;

дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні;

працездатних осіб - 2684 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів - 2102 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень;

осіб, які втратили працездатність, - 2093 гривні.

У зв`язку із цим суд враховує стан здоров`я позивача, глибину душевних страждань, переживань, та з урахуванням відсутності доказів щодо наявності стійких хронічних тривалих захворювань та неможливості повного відновлення фізичного здоров`я при цьому, дотримуючись принципів розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди.

Таким чином, враховуючи обставини справи, відсутність стійкого розладу здоров`я, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 40 прожиткових мінімумів громадян працездатних осіб (що на час розгляду справи 2023р складає 2684 гривні) та становить 107 360 гривень.

Вирішуючи справу суд виходить з того, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Суд, оцінює усі докази в сукупності, а тому, враховуючи наявність належних доказів щодо підтвердження вини та причинно-наслідкового зв`язку з наявністю, як матеріальної так і моральної шкоди, підтвердженим страховим випадком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку судом з заявлених позивачем 500 000 гривень моральної шкоди стягнуто на користь позивача 107 360, гривень, що відповідно становить 21,5 % задоволених вимог, а відтак з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають до стягнення судові витрати зі сплати судового збору в розмірі: 1075 гривень, а з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь держави - 1073, 60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 106, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, ст. 22, 23, 1187, 1194, 1195 ЦК України, ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЗУ «Про державний бюджет України» суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Моторно (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчиненого кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (, юридична адреса: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-б, 2-й під`їзд) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування у розмірі: 35 644, 17 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (, юридична адреса: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-б, 2-й під`їзд) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , поштова адреса: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування спричинене майну в розмірі: 61 067, 18 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі: 40 прожиткових мінімумів громадян (працездатних осіб, що становить 2684 гривні, станом на 2023р), що на час розгляду справи становить - 107 360 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати понесені з розглядом справи в розмірі - 1075 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (, юридична адреса: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-б, 2-й під`їзд) на користь держави 1073, 60 грн. судового збору.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18.12.2023р.

Суддя: