Справа № 203/6726/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи боржник ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович, на постанову про закінчення виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій остання посилалась на те, що 23.02.2021 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було ухвалено рішення у справі №203/4195/16-ц, яким витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 транспортний засіб «Toyota Venza», 2013 р.в. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2022 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін. На підставі вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, який 22.03.2023 року повторно було пред`явлено для примусового виконання до приватного виконавця Якименко А.О., якою відкрито виконавче провадження №71371089. 04.04.2023 року приватним виконавцем було встановлено місцезнаходження та вилучено транспортний засіб, з передачею на відповідальне зберігання зберігачеві. Разом із транспортним засобом було вилучено один комплект ключів від нього. Після вилучення транспортного засобу боржник ОСОБА_2 продовжувала перешкоджати виконанню судового рішення та відмовлялась передати стягувачу або приватному виконавцю свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, без якого неможливо було здійснити його реєстрацію за стягувачем і повністю виконати судове рішення. В подальшому, приватний виконавець обмежився лише передачею транспортного засобу стягувачу та прийшов до помилкового та передчасного висновку про можливість закінчення виконавчого провадження, в зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі вимог виконавчого документу. Станом на момент закінчення виконавчого провадження 30.10.2023 року та подачу даної скарги транспортний засіб за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів залишається зареєстрованим за боржником ОСОБА_2 . Вказане свідчить про неповноту виконавчих дій та не вжиття приватним виконавцем всіх передбачених законом заходів з примусового виконання рішення суду.

Так, рішення суду залишається невиконаним, оскільки витребування транспортного засобу з чужого незаконного володіння передбачає державну реєстрацію за стягувачем. Однак, до теперішнього часу транспортний засіб залишається зареєстрованим за боржником. Приватний виконавець не звертався до уповноважених органів для скасування державної реєстрації права власності на транспортний засіб за боржником та реєстрації його за стягувачем. В постанові від 30.10.2023 року не викладено мотивів, за яких приватний виконавець прийшов до висновку про виконання вимог виконавчого документу в повному обсязі. До винесення постанови останнім не було перевірено наявність та не знято арешти, накладені судом в якості заходів забезпечення позову по справі, що унеможливлює проведення перереєстрації транспортного засобу за стягувачем. Боржником в ході експлуатації транспортного засобу було встановлено на нього газобалонне обладнання, а приватний виконавець не витребував у боржника документи на встановлене обладнання, сертифікат та інші документи його відповідності вимогам безпеки дорожнього руху, за відсутності яких державна реєстрація транспортного засобу за стягувачем неможлива. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було передано представнику стягувача 31.10.2023 року, тобто поза межами процедури виконавчого провадження. Приватний виконавець не робив спроби здійснити реєстрацію транспортного засобу за стягувачем, не направляв вимог боржнику щодо вчинення таких лій, не звертався до суду з приводу роз`яснення судового рішення чи вимог виконавчого документу, не просив встановити або змінити порядок чи спосіб виконання рішення, не накладав штрафів на боржника з приводу невиконання його вимог, не направляв подання до поліції щодо притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Посилаючись на вказані обставин, скаржник просив визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Якименко А.О. від 30.10.2023 року про закінчення виконавчого провадження №71371089.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.11.2023 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження за скаргою.

В призначене судове засідання скаржник та заінтересовані особи не з`явились.

Представник скаржника в наданій заяві просив розглянути скаргу за його відсутності, зазначивши про підтримання скарги та просивши її задовольнити.

Приватний виконавець Якименко А.О. в наданій заяві також просив провести розгляд скарги за його відсутності.

Інша заінтересована особа боржник ОСОБА_2 за викликами до суду не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила.

За вказаних обставин, враховуючи положення ч.3 ст.211, ст.223, ч.2 ст.247, ч.2 ст.450 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд скарги по суті за відсутності учасників та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження у відповідності до ст.447 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче впровадження визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимоги до виконавчого документу встановлені ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», частиною першою якої передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Пунктом 9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

У разі письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про їх передачу стягувачу, виконавець повертає зазначені предмети боржникові, про що складає акт, і виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. При цьому внесений стягувачем авансовий внесок поверненню не підлягає.

Судом встановлено та вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, що в провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа №203/4195/16-ц за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа Регіональний сервісний центр МВС у Дніпропетровській області, про визнання правочинів недійсними, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення коштів.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2021 року, залишеному без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.01.2022 року, зазначений вище позов було задоволено частково, а саме: витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 транспортний засіб марки «Toyota Venza» (рік випуску 2013, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 ). Також вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат в сумі 6890 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення судом 21.03.2022 року було видано два виконавчі листи: в частині витребування транспортного засобу та в частині стягнення судових витрат.

Виконавчий лист в частині витребування транспортного засобу стягувачем ОСОБА_1 було пред`явлено для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка А.О., постановою якого від 22.03.2023 року було відкрито виконавче провадження №71371089.

В рамках вказаного виконавчого провадження у боржника ОСОБА_2 було вилучено транспортний засіб марки «Toyota Venza» та один комплект ключів від нього, про що 04.04.2023 року приватним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна боржника та в подальшому останні передано стягувачу ОСОБА_1

30.10.2023 року приватним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71371089 на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку із виконанням в повному обсязі вимог виконавчого документу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Окрім цього, 31.10.2023 року приватним виконавцем було складено акт про передачу боржником ОСОБА_2 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Toyota Venza», яке згідно цього акту було передано уповноваженому представнику стягувача ОСОБА_1 за довіреністю.

Перевіряючи доводи скарги, суд враховує, що відповідно до змісту резолютивної частини рішення суду від 23.02.2021 року, що знайшла своє відображення у виданому на його підставі виконавчому листі, було витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 транспортний засіб марки «Toyota Venza» (рік випуску 2013, колір коричневий, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 ).

Таким чином, вказане рішення про витребування майна підлягало примусовому виконанню в порядку, передбаченому ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вилучення майна у боржника і передачі стягувачу предметів, зазначених у рішенні.

Як встановлено судом та вбачається з досліджених доказів, в рамках виконавчого провадження №71371089 рішення суду та вимоги виконавчого документу було виконано в повному обсязі, витребувано у боржника ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Toyota Venza» з подальшою його передачею стягувачу ОСОБА_1 .

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 30.10.2023 року про закінчення виконавчого провадження була винесена приватним виконавцем за наявності підстав, передбачених п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Також суд враховує, що рішення суду та виданий на його підставі виконавчий лист не містили вимог про витребування у ОСОБА_2 або зобов`язання її передати ОСОБА_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Крім того, останнє фактично було передано боржником за атом від 31.10.2023 року уповноваженому представнику стягувача.

Той факт, що така передача свідоцтва відбулась 31.10.2023 року, тобто після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, за вказаних вище обставин не спростовує правомірність винесення постанови з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Стосовно доводів скарги про те, що на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження витребуваний транспортний засіб залишився зареєстрованим за боржником та приватним виконавцем не було вжито заходів для його реєстрації за стягувачем, суд враховує, що вирішення відповідних питань виходило за межі вимог виконавчого документу та повноважень приватного виконавця.

При цьому, відповідно до п.п.6,8 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року, реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів, у т.ч. на підставі рішень суду, здійснюється в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг за відповідними заявами власників.

Також суд вважає безпідставними доводи скарги в частині того, що до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження приватний виконавець не перевірив наявності арештів, накладених судом в якості заходів забезпечення позову, оскільки вказане питання мало вирішуватись в рамках відповідного виконавчого провадження з виконання ухвали суду про забезпечення позову та після скасування відповідних заходів судом, а не в рамках виконавчого провадження з виконання рішення суду.

В свою чергу, питання про скасування арештів майна боржника та інших заходів примусового виконання рішення, застосованих в рамках виконавчого провадження №71371089 у відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» було вирішено приватним виконавцем в постанові від 30.10.2023 року про закінчення виконавчого провадження.

Інші доводи, наведені у скарзі, також не свідчать про неправомірність оскаржуваної постанови, а також стосуються вчинення дій, що належать до дискреційних повноважень приватного виконавця.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення ( поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені від повідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про правомірність винесеної приватним виконавцем постанови від 30.10.2023 року, безпідставність доводів скарги та необхідність відмови в її задоволенні в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.1,2,4,10,18,39,40,60,74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,4,5, 10-13,76-81,211,223,247,258-260,447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи боржник ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович, на постанову про закінчення виконавчого провадження відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19 грудня 2023 року.

Суддя С.Ю.Казак