Справа №:755/8410/23
Провадження №: 2/755/4535/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" червня 2023 р. м .Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріли позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - державний нотаріус П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демяносова В.Ф., про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Київської міської ради з вимогами: «Встановити факт проживання ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з лютого 2018 року до відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування разом із- спадкоємцями першої черги за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Вивчивши матеріли позовної заяви та долучені до неї додатки на предмет дотримання позивачем вимог цивільного процесуального законодавства при визначенні підсудності даного спору конкретному суду, суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. ( ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України)

Кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. ( ч. 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини першої ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 Цивільного процесуального кодексу України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 Цивільного процесуального кодексу України).

Виходячи з поняття підсудність у цивільному судочинстві як розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ, підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Питання про підсудність справ визначається цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходження згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Місцезнаходження відповідача (юридичної особи) - Київської міської ради - м. Київ, вулиця Хрещатик, 36, що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Виходячи з положень ч.1 ст.30 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Правила виключної підсудності, визначені у частині першій ст.30 Цивільного процесуального кодексу України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, та стосуються позовів, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири тощо).

Як роз`яснено у п.41 та п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. (така позиція викладена, у пункті 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», а також в подальшому Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 25 лютого 2018 року у справі N 201/12876/17 та від 11 липня 2019 року у справі N 426/7217/18).

Виходячи з підстав та предмету позову, позивачем пред`явлено позов немайнового характеру, а саме: встановлення факт проживання позивача з померлим ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу до відкриття спадщини, та визнання за позивачем права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом, тобто в розрізі даного спору відсутні вимоги майнового характеру, пов`язані з правом позивача на нерухоме майно, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 , про що формально заявлено у позовній заяві, як підставу для визначення підсудності за місцем знаходженням об`єкту нерухомого майна, з урахуванням вимог статті 30 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд справи не розпочато, а згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України порушення правил виключної підсудності є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд, суддя приходить до висновку, що цей позов не підсудний Дніпровському районному суду міста Києва.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин та враховуючи, що за змістом та характером спірних правовідносин, позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - державний нотаріус П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демяносова В.Ф., про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги за законом, підлягає розгляду з дотриманням правил територіальної підсудності (за місцезнаходженням юридичної особи - відповідача у справі), в порядку визначеному ч.2 ст. 27 ЦПК України, тому наявні підстави передати справу для подальшого розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва.

Враховуючи викладене та керуючись статями 2, 4, 27, 31, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу № 755/8410/23 (провадження № 2/755/4535/23) за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - державний нотаріус П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демяносова В.Ф., про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги за законом, - передати за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З текстом ухвали можна ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: gttp://reyestr.court.gov.ua

С у д д я: