КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 755/6124/22
провадження № 22-ц/824/8667/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Борисової О. В., Рейнарт І. М.

при секретарі Кролівець О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року в складі судді Марфіної Н. В.,

встановив:

19.07.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила визнати факт її спільного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю з грудня 2003 року до часу відкриття спадщини.

Заява обґрунтована тим, що з грудня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали спільно проживати однією сім`єю, як чоловік та дружина, за її місцем реєстрації. Офіційну реєстрацію шлюбу не проводили, вважаючи, що головне в родині це турбота та піклування один про одного, як жінки та чоловіка. Вони прожили разом 18 років, він став батьком її двом синам від першого шлюбу. Так сталося, що на момент війни, яка розпочалась 24 лютого 2022 року, її чоловік ОСОБА_3 перебував за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не встиг евакуюватися та загинув 01 квітня 2022 року.

Юридичний факт спільного проживання однією родиною необхідно встановити для подальшого права спадкування.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2022 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залишено без розгляду. Роз`яснено заявнику, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв його рідний брат ОСОБА_2 , останній не визнає ні факту спільного проживання, ні права заявниці на спадкове майно, отже виник спір про право, а тому справа підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

07.04.2023 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року та ухвалити рішення, яким повернути справу до суду першої інстанції на судовий розгляд в іншому складі суду.

Посилається на ті підстави, що у підготовчому засіданні суду першої інстанції було заявлено клопотання про залучення свідків, але суд його не розглядав, свідків не залучав, а при вирішенні справи мотивував своє рішення лише показами рідного брата померлого, який постійно мешкав і мешкає в Полтавській області. Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) жодних письмових пояснень не надсилало.

Оскільки вона з чоловіком приживали багато років разом і вели спільне господарство, вона звернулася до суду за встановленням відповідного юридичного факту, а тому має право через суд отримати юридичний факт спільного проживання з метою подальшого спадкування.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2003 року із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого отримання права на спадкування як спадкоємець за законом четвертої черги.

За матеріалами спадкової справи № 28/2022, рідний брат спадкодавця - ОСОБА_2 07.06.2022 звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області з заявою про прийняття спадщини.

Матеріали спадкової справи також містять заповіт ОСОБА_3 , яким належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , останній заповів брату - ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20)).

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов. А саме, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить - виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Тож справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки зробив Верховний Суд у постановах від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19(провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19 (провадження № 61-14968св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20 (провадження № 61-5204св21).

Встановлення факту проживання заявниці та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу має юридичне значення, від його встановлення залежить виникнення спадкових прав у заявниці, такий факт не може бути встановлений у позасудовому порядку.

Водночас, вирішуючи питання, чи підлягає розгляду така заява в порядку окремого провадження, апеляційний суд враховує таке.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, якщо немає спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19)).

Суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, оскільки існування спору про право повинно реальним, а не гіпотетичним (постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 554/10125/20 (провадження № 61-12758св21), від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21 (провадження № 61-126св22)).

Доводи апеляційної скарги не містять жодного обґрунтування заперечень заявниці щодо відсутності спору про право з огляду на те, що проти розгляду справи у порядку окремого провадження заперечував спадкоємець за заповітом - рідний брат ОСОБА_3 , вважаючи, що таке рішення стосується його спадкових прав.

Останній заперечував факт проживання заявниці разом із спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тобто заперечував, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 .

Це свідчить про існування реального, а не гіпотетичного спору між спадкоємцем ОСОБА_2 з однієї сторони, та заявницею, яка вважає себе спадкоємцем, з іншої сторони. Тож встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за таких обставин підлягає розгляду саме у порядку позовного провадження.

Оскаржуване судове рішення не суперечать наведеним правовим висновкам Верховного Суду, оскільки суд першої інстанції встановив іншого спадкоємця, який заперечує проти спадкових прав заявниці, тобто встановив реальність спору про право, а тому у справі, що переглядається, немає підстав для розгляду заяви у порядку окремого провадження, коли існує реальний спір про право.

Ухвала суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Враховуючи наведене, апеляційний суд зробив висновок, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У цій справі апеляційний суд зробив висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення без змін, а тому підстав для розподілу судових витрат немає. Судові витрати, понесені заявником під час апеляційного перегляду справи, покладаються на неї.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2023 року.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: О. В. Борисова

І. М. Рейнарт