УХВАЛА

22 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 154/1590/22

провадження № 61-17836ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 жовтня

2022 року, додаткове рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 листопада 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_1 , у якому просила у порядку поділумайна подружжя виділити відповідачу зі спільного майна подружжя та визнати за ним право власності на легковий автомобіль марки BMW моделі 320D, 2000 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за належну їй частку у спільному майні подружжя, яка складається з 1/2 частки легкових автомобілів: марки OPEL моделі MOVANO, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; марки AUDI моделі A6, 2000 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; марки BMW моделі 320D, 2000 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , і становить 304 667,30 грн.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року, з урахуванням ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 листопада 2022 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Виділено ОСОБА_1 із спільного майна подружжя та визнано за ним право власності на легковий автомобiль марки BMW моделi 320D, 2000 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 . СтягнутозОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну їй частку у спільному сумісному майні подружжя, яка складається з 1/2 частки легкового автомобіля OPEL MOVANO, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ( НОМЕР_2 ); легкового автомобіля AUDI А6, 2000 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; легкового автомобіля марки BMW 320D, 2000 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , і становить 159 756,57 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 листопада 2022 року доповнено рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року таким абзацом: «Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 800 (десять тисяч вісімсот) гривень витрат на правничу допомогу».

Постановою Волинського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року, додаткове рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 листопада 2022 року залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 жовтня

2022 року задоволено. Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року в частині розміру грошової компенсації за частку у спільному сумісному майні подружжя та стягнутих судових витрат зі сплати судового збору змінено. СтягнутозОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну їй частку у спільному сумісному майні подружжя, яка складається з 1/2 частки легкового автомобіля OPEL MOVANO, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ( НОМЕР_2 ); легкового автомобіля AUDI А6, 2000 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; легкового автомобіля марки BMW 320D, 2000 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , і становить 304 667,50 грн. В решті рішення та додаткове рішення залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій 11 грудня 2023 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року, додаткове рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 листопада 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Заявник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року, додаткового рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 листопада 2022 року та постанови Волинського апеляційного суду від

31 жовтня 2023 року, посилаючись на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції отримано представником заявника лише 22 листопада

2023 року через систему «Електронний суд», про що надано докази.

Оскільки причину пропуску процесуального строку можна вважати поважною, строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України

підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9).Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження, отже не суперечить Конституції України (пункт 7.10).

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Предметом спору у цій справі є поділ майна подружжя. Зі змісту оскаржуваних судових рішень, слідує, що загальна вартість спірних автомобілів становить 646 167 грн, а 1/2 частина від загальної вартості спільного майна, складає323 083,50 грн.

Водночас, позивачкою визначена до стягнення з відповідача сума у розмірі 304 667,30 грн, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 250 = 671 000 грн).

Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Колегія суддів враховує мотиви судових рішень і доводи касаційної скарги, які значною мірою стосуються незгоди із оцінкою транспортних засобів, та вважає, що з огляду на встановлення судами попередніх інстанцій усіх обставин справи незгода позивача з ухваленими судовими рішеннями у цій справі не свідчить про те, що така справа має виняткове значення для заявника або має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З огляду на ціну, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховним Судом не встановлено обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з положеннями ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною другою статті 390, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

КлопотанняОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішеньзадовольнити.

ПоновитиОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року, додаткового рішення Володимир-Волинського міського

суду Волинської області від 03 листопада 2022 року та постанови Волинського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року, додаткове рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 листопада 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович