Справа № 296/3488/23
Р І Ш Е Н Н Я (З А О Ч Н Е)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" червня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої - судді Шкирі В.М.,

при секретарі судового засідання Бабич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пасенка Валентина Петровича, позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Житомирської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Пасенко В.П. 14.04.2023 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Житомирської міської ради, зі змісту якого просить усунути ОСОБА_2 та неповнолітньому ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом шляхом вселення останнього до вказаної квартири.

Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 04.11.2020 року у справі №278/1087/20 затверджено мирову угоду на стадії виконання рішення суду, відповідно до якої право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_5 перейшло до ОСОБА_2 в рахунок часткового погашення заборгованості на суму 5000000,00 грн.

25.11.2020 року Державним реєстратором Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області Санніковою І.В. проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за позивачем.

У зв`язку з тим, що м. Херсон, де зареєстрований неповнолітній син ОСОБА_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під постійними обстрілами з боку військ Російської Федерації, ОСОБА_2 з ОСОБА_1 були вимушені змінити місце проживання і переїхати до м. Житомира, де у власності ОСОБА_2 є власна нерухомість.

Неповнолітній ОСОБА_1 був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа із визначеним місцем проживання АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_2 неодноразово намагався потрапити до квартири АДРЕСА_1 , з метою вселення неповнолітнього сина ОСОБА_1 , останній раз 07.04.2023 року, однак особи, які раніше були зареєстровані за вказаною адресою, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 разом з іншими невідомими йому особами постійно чинили перешкоди у доступі до квартири.

В судове засідання представник позивачів адвокат Пасенко В.П. не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання 30.05.2023 та 28.06.203 не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Так, ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та її додатками направлено відповідачам за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_2 . Проте, 02.05.2023 до суду повернулися конверти з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення в обох випадках: "адресат відсутній за вказаною адресою". ( а.с. 32, 34).

Судове засідання відкладено на 28.05.2023, повторно направлено повістку та матеріали позову відповідачам за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_2 . Проте, 09.06.2023 до суду повернулися конверти з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення в обох випадках: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Представник третьої особи Трохимчук О.М. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала (а.с. 39).

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 04.11.2020 року у справі №278/1087/20 затверджено мирову угоду на стадії виконання рішення суду, відповідно до якої право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_5 перейшло до ОСОБА_2 в рахунок часткового погашення заборгованості на суму 5000000,000 грн. (а.с. 5).

Відповднодо Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.11.2020 року, 1/1 частини квартири АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 6).

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.02.2009 виданого міським відділом РАЦС ГУ юстиції у Херсонській області (а.с.7)

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 з 23.11.2010, ОСОБА_4 з 10.03.2023 (а.с.29,30) та як внутрішньо переміщена особа - неповолітній ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.04.2023 (а.с.9)

10.04.2023 ОСОБА_2 видано талон повідомлення ЄО №12991 про прийняття заяви пр кримінальне правопорушення про притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за вчинення протиправних дій за адресою АДРЕСА_3 (а.с.11)

12.04.2023 позивач ОСОБА_2 звертався до Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області з заявою про те, що йому, як власнику квартири АДРЕСА_1 та його неповнолітньому сину, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх родичем ОСОБА_9 чиняться перешкоди в користуванні вказаною квартирою (а.с.10)

Отже,предметом позову у цій справі є вимога про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Наведеною нормою матеріального права визначено право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового чи цивільного законодавства.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20).

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 , розмір частки 1/1 з 25.11.11.2020 року (а.с. 6) хоча у ній він не зареєстрований. Проте, як вже зазначав суд, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна

Відповідно до статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Таким чином, для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та має бути факт того, що внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.

На підтвердження обставин перешкоджання ОСОБА_2 та його неповнолітньому сину користуватися спірною квартирою, було надано суду докази, звернення до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області 10.04.2023 та 12.04.2023 (а.с.10-11)

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки зібраними доказами встановлено, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 , як власник, має право на проживання у ній та підлягає вселенню, разом з неповнолітнім сином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1

За правилами частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60грн, тобто по 536,80 грн з кожного відповідача.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пасенка Валентина Петровича, позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Житомирської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення - задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) та неповнолітньому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) перешкоди у здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_4 , зреєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) РНОКПП суду не наданий, на користь ОСОБА_2 ( місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі по 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок з кожного.

Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подання до Корольовського районного суду м.Житомира заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Cуддя В. М. Шкиря