Номер провадження № 2/522/2041/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський» про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до КП «Теплопостачання міста Одеси» про визнання неправомірними дії Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» щодо зняття з обліку встановленого згідно з проектом лічильника в належній ОСОБА_1 на праві власності квартирі АДРЕСА_1 та проведення нарахування ОСОБА_1 оплати за комунальні послуги з централізованого опалення в опалювальний сезон починаючи з січня 2022 року без урахування щомісячних показників лічильника (заводський номер 68062662); зобов`язання Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» здійснювати нарахування оплати за опалення в квартирі АДРЕСА_1 , з урахуванням показань вузла розподільного обліку тепла, що встановлений у квартирі; зобов`язання Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» здійснити ОСОБА_1 перерахунок нарахувань за теплопостачання з 01 січня 2022 року, враховуючи показники приладу обліку спожитого тепла (заводський номер: 68062662) у квартирі АДРЕСА_1 та зобов`язання Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» здійснити повірку лічильника (заводський номер: 68062662) розташованого у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог представником позивача в позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 . 30 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та КП «Теплопостачання міста Одеси» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, згідно з яким, Споживач має право на установлення квартирних засобів обліку води і теплової енергії за рахунок Споживача та взяття їх на абонентський облік, а Виконавець має право установлювати в квартирі засоби обліку води і теплової енергії за рахунок Споживача, та забезпечувати за заявою Споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку води та теплової енергії.

13 липня 2015 року КП «Теплопостачання міста Одеси» видало ОСОБА_1 технічні вимоги на виконання самостійної системи опалення житлових приміщень квартири АДРЕСА_1 . Після чого ОСОБА_1 було розроблено робочий проект на облаштування самостійної системи опалення в належній йому квартирі. Після виконання всіх технічних вимог, КП «Теплопостачання міста Одеси» згідно акту від 01 квітня 2015 року прийняло в експлуатацію вузол обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 . 17 квітня 2018 року КП «Теплопостачання міста Одеси» за актом виводу із експлуатації вузла обліку теплової енергії було знято тепловий лічильник з квартири АДРЕСА_1 для повірки лічильника, у зв`язку із закінченням дії державної повірки. За актом готовності вузла обліку теплової енергії до експлуатації в опалювальний період 2018-2019 р.р., працівниками КП «Теплопостачання місті Одеси» в квартирі АДРЕСА_1 було встановлено вузол обліку теплової енергії, який допускається до експлуатації. Було встановлено теплообчислювач Ultraheat 2WR 6264 заводський номер № 68062662.

23 липня 2018 року ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» ОСОБА_1 видане Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме теплообчислювача Ultraheat 2WR 6264 заводський номер № 68062662. Вказане свідоцтво чинне до 23 липня 2022 року.

Після встановлення приладів обліку теплової енергії ОСОБА_1 щомісячно подавав КП «Теплопостачання міста Одеси» показники лічильника за спожиту теплову енергію по опаленню. Однак, з січня 2022 року КП «Теплопостачання міста Одеси» перестало приймати показники лічильника, а проводила нарахування виходячи із загальної площі квартири, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії». Відповідач посилався на те, що вузол обліку, встановлений в квартирі АДРЕСА_1 при влаштуванні індивідуальної системи опалення не приймався на абонентський облік КП «Теплопостачання міста Одеси» та його правовий статус на цей час не визначено, тому розподіл обсягу послуги, спожитої у вказаній будівлі з часу впровадження типового договору, здійснюється відповідно до вимог Методики, пропорційною опалювальній площі приміщення споживача.

До суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач не погоджується з вимогами позивача та заперечує щодо обставин і правових підстав, наведених у позові. Зокрема, відповідач вказує, що 01.05.2021 року набрав чинності Закон України від 03.12.2020 року № 1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг». Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Водночас Законом № 1060 внесено зміни до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно яких договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1060 визначено, що договори про надання комунальних послуг у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не приймали рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Також відповідач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (далі Правила № 830).

Представник відповідача зазначає, що КП «ТМО», яке відповідно до змісту ч. 4 ст. 6 Закону № 2119-VІІІ є оператором зовнішніх інженерних мереж та виконавцем комунальної послуги, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язане приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт. Прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Представник відповідача посилається на п. 24 Правил № 830, згідно яких розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 року за №315 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за № 1502/32954.

Таким чином, відповідач вважає, що оскільки вузол розподільного обліку, встановлений Позивачем у квартирі АДРЕСА_1 , відповідачем на абонентський облік не приймався, то й розподіл обсягу комунальної послуги (з опалення), спожитої у вказаному приміщенні з часу впровадження Типового договору здійснюється відповідно до вимог вищевказаної Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення позивача.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі є безпідставними та суперечать чинному законодавству, а тому у позові слід відмовити повністю.

Представником відповідача було заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський».Вказане клопотання обґрунтовано тим, що у разі зобов`язання КП Теплопостачання міста Одеси нараховувати позивачеві оплату за спожиту теплову енергію за вузлом розподільного обліку теплової енергії позивача, різниця між показаннями будинкового вузла комерційного обліку та вузлом розподільного обліку позивача буде покладатись на інших співвласників будинку, внаслідок чого зростуть і платіжні вимоги теплопостачальної організації до цих споживачів.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 березня 2023 року клопотання представника відповідача було задоволено, залучено до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський».

В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просив повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, виходячи з обставин викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, просив розглядати справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані учасниками справи докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником та основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 22 травня 1996 року, виданим Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів.

Квартира складається з трьох кімнат, загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м., що підтверджується технічним паспортом, виданим Бюро технічної експертизи та інвентаризації.

30 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та КП «Теплопостачання міста Одеси» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно п.4.1 Договору, Споживач має право на установлення квартирних засобів обліку води і теплової енергії за рахунок Споживача та взяття їх на абонентський облік.

Пунктом 4.3, 4.4 Договору визначено, що Виконавець має право установлювати квартирі засоби обліку води і теплової енергії за рахунок Споживача, та забезпечувати за заявою Споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку води та теплової енергії.

13 липня 2015 року КП «Теплопостачання міста Одеси» було видано ОСОБА_1 технічні вимоги на виконання самостійної системи опалення житлових приміщень квартири АДРЕСА_1 .

На виконання вищезазначених технічних умов, ОСОБА_1 було розроблено робочий проект на облаштування самостійної системи опалення в належній йому квартирі.

Після виконання всіх необхідних технічних вимог, КП «Теплопостачання міста Одеси» згідно акту від 01 квітня 2015 року було прийнято в експлуатацію вузол обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 .

17 квітня 2018 року КП «Теплопостачання міста Одеси» за актом виводу із експлуатації вузла обліку теплової енергії було знято тепловий лічильник з квартири АДРЕСА_1 для повірки лічильника, у зв`язку із закінченням дії державної повірки.

Після цього, за актом готовності вузла обліку теплової енергії до експлуатації в опалювальний період 2018-2019 р.р., працівниками КП «Теплопостачання місті Одеси» в квартирі АДРЕСА_1 було встановлено вузол обліку теплової енергії, який допускається до експлуатації. Було встановлено теплообчислювач Ultraheat 2WR 6264 заводський номер № 68062662.

Згідно вказаного акту КП «Теплопостачання міста Одеси» було перевірено комплектність необхідної технічної документації, проведений технічний огляд стану приладів вузла обліку теплової енергії.

23 липня 2018 року ДП «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» було видане Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме теплообчислювача Ultraheat 2WR 6264 заводський номер № 68062662. Вказане свідоцтво чинне до 23 липня 2022 року.

За період дії вказаного договору до грудня 2021 року відповідачем здійснювалось нарахування оплати за спожиту позивачем теплову енергію на підставі показників приладу обліку теплової енергії, що не заперечується відповідачем.

В січні 2022 року ОСОБА_1 була подана КП ,,Теплопостачання міста Одеси заява-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії.

Подання вказаної заяви позивачем обумовлено відповідними законодавчими змінами в сфері житлово-комунальних послуг.

Зокрема, з 01.05.2021 року набрав чинності Закон України від 03.12.2020 № 1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг».

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Водночас Законом № 1060 внесено зміни до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно яких договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Крім того, вказаним законом № 1060 були внесені зміни до статті 13 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, якими передбачено запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг для житлових багатоквартирних будинків.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги зпропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Так, згідно ч. 5 ст. 13 вказаного Закону, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про обрання моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) відповідно до частини першої статті 14 цього Закону та повідомлення виконавців комунальних послуг про прийняте рішення за два місяці до запланованої дати укладення договору:

- такий виконавець зобов`язаний укласти договори про надання комунальних послуг відповідно до вимог цієї статті згідно з обраною співвласниками моделлю організації договірних відносин;

- раніше укладений із таким виконавцем договір про надання комунальної послуги достроково припиняється з дати набрання чинності новим договором, укладеним із співвласниками, але припинення (втрата чинності) дії раніше укладеного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань за цим договором та від відповідальності за порушення його умов.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1060 визначено, що договори про надання комунальних послуг у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не приймали рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Текст відповідного договору з постачання теплової енергії було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 830 „Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії». Постанову опубліковано 01.10.2021 в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» 2021, № 190.

Текст типового договору було розміщено на офіційному сайті Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси (www.teplo.od.ua) 04 жовтня 2021 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору (частина п`ята статті 633 ЦК України).

За визначенням наведеним у частині першій статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до загальних положень типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Типовий договір), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022), цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі послуга) індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України (п. 1).

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайту КП «ТМО» (п. 2).

Виконавець має право змінити умови договору. У разі зміни виконавцем умов, крім зміни ціни договору, вони вступають в силу через 30 днів з моменту розміщення змінених умов на офіційному веб-сайту КП «ТМО» (п. 3).

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги (п. 4).

У зв`язку із вищезазначеними законодавчими змінами та враховуючи подану ОСОБА_1 заяву-приєднання, договір про постачання теплової енергії між КП „Теплопостачання міста Одеси та споживачем ОСОБА_1 про надання послуги з постачання теплової енергії до приміщень у житловому багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вважається припиненим.

Натомість суд доходить висновку, що між КП „Теплопостачання міста Одеси як постачальником та ОСОБА_1 , як споживачем було укладено договір постачання теплової енергії на умовах типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, передбаченого Правилами надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 (далі Правила № 830) в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 р. № 1022.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, вищевказаний публічний договір постачання природного газу є підставою для виникнення у сторін за цим договором зобов`язань відповідно ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За умовами п. 5 типового договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

В п. 11 типового договору встановлено, що обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу). Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

У разі коли будинок на дату укладення цього договору не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу.

Як з`ясовано судом, позивач відповідно до умов договору направляв відповідачу показання приладів розподільного обліку теплової енергії, зокрема за період з листопада 2021 р. по день розгляду справи в суді, а саме по червень 2023 року для проведення нарахування оплати за спожиті послуги за відповідний період. Однак, за ствердженнями позивача, відповідач відмовляється здійснювати нарахування оплати на підставі показників приладів розподільного обліку теплової енергії, оскільки, на думку відповідача, прилади розподільного обліку, які були встановлені у приміщенні у 2015 році, на абонентський облік КП «ТГО» не прийняті.

В свою чергу відповідач посилається на те, що Порядок прийняття приладу обліку на абонентський облік було затверджено відповідним наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.10.2018 № 270 (далі - Порядок № 270). Оскільки процедура прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку теплової енергії, встановленого на окремому відгалуженні до належного позивачу вищезазначеної квартири не здійснювалася, то й правових підстав для нарахування відповідачем оплати за послуги з постачання теплової енергії за показаннями вказаного вузла обліку наразі немає.

Разом з тим, дослідивши зміст спірних правовідносин між сторонами, суд зазначає наступне.

Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг - виконавцем та споживачем, що отримує послуги з постачання теплової енергії, врегульовано Законом України "Про житлово-комунальні послуги, Законом України "Про метрологію та метрологічну діяльність", Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", Законом України "Про теплопостачання", а також Законом України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Статтею 6 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення комерційного обліку постачання теплової енергії.

Відповідно до пункту 22 типового договору розподіл обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» здійснює виконавець.

Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 № 2119-VIII визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону вузлом розподільного обліку є вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.

На підставі частини четвертої статті 6 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт.

Прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

На момент укладення між сторонами по справі договору від 01.04.2015 року, в якому було передбачено здіснення оплати позивачем спожитої теплової енергії відповідно до показників відповідного приладу обліку, який був встановлений в приміщенні позивача за погодженням з відповідачем, і до прийняття Порядку, яким мала бути встановлена процедура взяття на абонентський облік, а також здійснений перегляд інших нормативно-правових актів протягом 6 місяців з дня опублікування Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" (02 серпня 2017 року), діяли Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630.

Пунктом 10 вказаних Правил № 630 передбачено, що справляння плати за нормативами споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Згідно з п. 29 Правил № 630 споживач має право: зокрема, на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку.

Статтею 32 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

За наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону. Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця.

Статтею 1 Закону України „Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання передбачено, що:

- вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності);

- вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються.

У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно.

Модель приладу-розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги.

Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів - розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм.

Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів-розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року N 829 був затверджений Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії (далі Порядок № 829).

Пунктом 6 Порядку N 829 передбачено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації.

Згідно з п. 3 Порядку N 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах.

Відповідно до вимог п. 10 Порядку N 829 оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року N 205, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим.

Разом з тим, Порядок N 829 набрав чинності лише 24 жовтня 2018 року, в свою чергу положення та вимоги даного Порядку підлягають застосовуванню з моменту набрання ним чинності, до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік.

Відповідно до статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як вже зазначалось вище, під час дії договору від 01.04.2015 року до грудня 2021 року КП "Теплопостачання міста Одеси" як виконавець послуг здійснював розподіл обсягів комунальних послуг з урахуванням показників встановленого позивачем вузла розподільчого обліку теплової енергії.

На думку суду, зміна законодавства, що регулює питання порядку встановлення та прийняття на облік вузла розподільчого обліку теплової енергії, не припинила можливість споживача теплової енергії, за наявності встановленого у передбаченому порядку (на момент встановлення) індивідуального приладу обліку тепла, оплачувати такі послуги за показниками відповідного лічильника.

Крім того, суд зауважує, що Порядок N 829 не передбачає зняття з обліку тих лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік до набуття чинності цієї постанови, та не встановлює заборони щодо врахування показників по даним лічильникам, які надаються споживачами. Не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку N 829.

Отже, зміна законодавцем технічних вимог щодо порядку встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії (квартирних лічильників) не є підставою для встановлення споживачем нового обладнання для обліку тепла, за умови, що таким споживачем до прийняття нового Порядку N 829 вже встановлено індивідуальний вузол розподільного обліку теплової енергії.

Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630, було визначено право споживача на встановлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік, а також проведення оплати за спожиті послуги згідно з показниками індивідуальних приладів обліку.

Отже, показники лічильників, встановлених та прийнятих на облік у встановленому законом порядку до прийняття Порядку N 829, повинні враховуватися виконавцем послуг, тобто у цьому випадку КП "Теплопостачання міста Одеси".

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі N 756/2361/20-ц, від 22 лютого 2023 року в справі N 753/2748/20, в яких Верховний Суд зазначив, що Порядок N 829 не передбачає необхідність приведення раніше встановленого вузла обліку у відповідність до цього Порядку та не встановлює заборони щодо врахування показників за такими лічильниками, які надаються споживачами.

В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, N 15123/03, § 45, 6 грудня 2007 року).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у цій справі як джерело права.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Відтак, посилання відповідача на те, що вузол розподільчого обліку (квартирний вузол обліку теплової енергії), встановлений у приміщенні позивача, не був прийнятий на абонентський облік відповідно до вимог Порядку N 829, є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Більш того, судом встановлено, що влаштування вузла обліку теплової енергії було виконане на підставі робочого проекту індивідуальної системи опалення з вузлом обліку теплової енергії, погодженого КП „Теплопостачання міста Одеси. Постачальник послуг з надання теплової енергії вказаний лічильник обліку теплової енергії прийняв в експлуатацію, жодних зауважень щодо встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії та взяття на облік у відповідача не було.

За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача про те, що КП „Теплопостачання міста Одеси, яке є виконавцем послуг з постачання теплової енергії в приміщення позивача, всупереч положень законодавства і Правил № 630, які були чинними на час встановленні позивачем лічильника теплової енергії, обмежило право позивача здійснювати оплату вартості фактично отриманої теплової енергії відповідно до даних встановленого індивідуального вузла розподільчого обліку теплової енергії у належному йому приміщенні.

Незважаючи на наявність у квартирі позивача встановленого вузла розподільчого обліку теплової енергії (Ultraheat 2WR 6264 заводський номер № 68062662), нарахування оплати за теплову енергію відповідач проводив на загальних підставах, без урахування його показників, що суперечить нормам законодавства і умовам діючого договору, за якими обсяг спожитої послуги визначається за показниками засобів вимірювальної техніки вузла комерційного обліку.

Відтак, суд вважає, що дії відповідача по нарахуванню позивачу вартості послуг з постачання теплової енергії в квартирі АДРЕСА_1 , без врахування показників лічильника теплової енергії Ultraheat 2WR 6264 заводський номер № 68062662., починаючи з січня 2022 року є протиправними.

Позиція відповідача як постачальника теплової енергії щодо необхідності прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку теплової енергії у передбаченому Порядку N 829, який прийнято після встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії та після прийняття в експлуатацію лічильника теплової енергії позивача, а саме у червні 2016 року, прямо суперечить вищенаведеній ст. 58 Конституції України.

Наразі, здійснюючи нарахування позивачу вартості послуги з постачання теплової енергії протягом з січня 2022 року по червень 2023 року без урахування показників лічильника теплової енергії, відповідач обмежив право позивача на раціональне споживання теплової енергії та оплату за фактично отриманні послуги з постачання теплової енергії.

Тим більш слід зауважити, що встановлений в приміщенні позивача тепло лічильник пройшов повірку, про що свідчить свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки, в якому визначено, що зазначений лічильник відповідає вимогам ДСТУ. Дане свідоцтво було чинне до липня 2022 року, тобто у вказаний позивачем спірний період.

Так, в п.п. 4 п. 32 Правил № 630 встановлено обов`язок виконавця послуг контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. За частиною четвертою статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання, якщо інше не встановлено договором, укладеним відповідно до законів, що регулюють відносини у сферах електроенергетики та газопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Положеннями абз. 2 п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення N 630, передбачено, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил, виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи принцип диспозитивності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зобов`язання КП Теплопостачання міста Одеси здійснювати нарахування оплати позивачу за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі показників вузлів розподільного обліку та зобов`язати ВКП „Теплопостачання міста Одеси здійснити за період з січня 2022 року перерахунок вартості спожитої теплової енергії позивачем з урахуванням показників вузлів розподільного обліку теплової енергії. Адже, починаючи з січня 2022 року відповідач безпідставно нараховував вартість за послуги з постачання теплової енергії в приміщення позивача без врахування показників лічильника, що не спростовано відповідачем.

На підставі повного, всебічного та безпосереднього дослідження наявних в матеріалах справи доказів сукупності з урахуванням всіх обставин справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 43, 44, 64, 81, 128, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до КП «Теплопостачання міста Одеси» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» щодо зняття з обліку встановленого згідно з проектом лічильника в належній ОСОБА_1 на праві власності квартирі АДРЕСА_1 та проведення нарахування ОСОБА_1 оплати за комунальні послуги з централізованого опалення в опалювальний сезон починаючи з січня 2022 року без урахування щомісячних показників лічильника (заводський номер 68062662).

Зобов`язати Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» здійснювати нарахування оплати за опалення в квартирі АДРЕСА_1 , з урахуванням показань вузла розподільного обліку тепла, що встановлений у квартирі.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» здійснити ОСОБА_1 перерахунок нарахувань за теплопостачання з 01 січня 2022 року, враховуючи показники приладу обліку спожитого тепла (заводський номер: 68062662) у квартирі АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» здійснити повірку лічильника (заводський номер: 68062662) розташованого у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 22.06.2023 року

Суддя Ю.Б. Свячена