Дата документу 22.12.2023 Справа № 334/5441/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/5441/23 Головуючий у 1 інстанції Козлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/2196/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У липні 2023 року адвокат Тивоненко Д.Р., який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжяпро визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. перебувають матеріали виконавчого провадження № 68727324 від 21.02.2022 року, що було відкрите на підставі виконавчого напису, зареєстрованого за № 2855 від 11.01.2022 р., виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем. 26 червня 2023 року позивачка помітила, що її банківська картка заблокована. Того ж дня, позивачка звернулася до адвоката Тивоненка Д.Р. за правовою консультацією. В рамках правової консультації, адвокат Тивоненко Д.Р. здійснив перевірку веб-сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» та перевірив Єдиний реєстр боржників. Після перевірки адвокатом Тивоненком Д.Р. вказаного веб-сайту та Єдиного реєстру боржників, адвокату разом з позивачкою стало відомо про існування виконавчого провадження № 68727324. З того моменту, коли позивачка дізналася про існування вказаного виконавчого провадження, вона через мобільний телефон і додаток «Дія» знайшла у вказаному додатку ідентифікатор доступу до виконавчого провадження, а також, забезпечила адвокату повний доступ до матеріалів вказаного виконавчого провадження з метою

ознайомлення з матеріалами цього виконавчого провадження. Так, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович постановою від 21.02.2022 року відкрив ВП № 68727324 з примусового виконання виконавчого напису згідно з яким борг позивача перед відповідачем становить: 48 536, 00 грн., що складається з: 12 000,00 грн. (заборгованість за тілом кредиту); 36 036,00 грн. (заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією); 500,00 грн. (стягнення з боржника сплати за вчинення нотаріусом виконавчого напису). Отже, до 26.06.2023 року позивачка про існування виконавчого провадження не знала, жодних документів, повідомлень, від третіх осіб або відповідача не отримувала. У рамках ВП № 68727324 приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович виніс постанову від 22.06.2023 р. про арешт коштів боржника. Кошти на картках позивачки заблоковані, відрахування вже відбуваються.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису; без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу; жодного документу, який би свідчив про наявність заборгованості Позивача перед відповідачем (на адресу Позивача не надходило жодного повідомлення, жодної вимоги про наявність боргу, жодного дзвінку з вимогою погасити борг), позивачем не було отримано письмове повідомлення про факт вчинення виконавчого напису нотаріусом.

В зв`язку з вищевикладеним адвокат Тивоненко Д.Р. просить суд, визнати виконавчий напис, зареєстрований за реєстраційним № 2855 від 11.01.2022 року, виданим Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з гр. ОСОБА_1 на корить на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Кудрявський Узвіз, будинок 5-Б; Ідентифікаційний код: 36799749 ), заборгованості за кредитним договором № 4631996 від 08.08.2021 р. у сумі 48 536,00 грн., що складається з: 12 000,00 грн. (заборгованість за тілом кредиту); 36 036,00 грн. (заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією); 500,00 грн. (стягнення з боржника сплати за вчинення нотаріусом виконавчого напису), таким, що не підлягає виконанню. А також, стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2023року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований за реєстраційним № 2855 від 11.01.2022 року, виданим Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Місце проживання згідно з довідкою ВПО: АДРЕСА_1 ; Реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника податків: НОМЕР_1 ) на корить на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Кудрявський Узвіз, будинок 5-Б; Ідентифікаційний код: 36799749 ), заборгованості за кредитним договором № 4631996 від 08.08.2021 р. у сумі 48 536,00 грн., що складається з: 12 000,00 грн. (заборгованість за тілом кредиту); 36 036,00 грн. (заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією); 500,00 грн. (стягнення з боржника сплати за вчинення нотаріусом виконавчого напису).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати у розмірі 1288 (Одна тисяча двісті вісімдесят вісім) грн. 32 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вищевказані вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції необґрунтовано зазначено, що не підлягають стягненню на користь позивачки судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з відсутністю документальних доказів на їх підтвердження. Оскільки на виконання п. 5.1. Договору про надання правової допомоги позивач та адвокатське бюро «Данила Тивоненка «Пріорітет» в особі керуючого адвоката Тивоненка Д.Р., згідно з яким вони погодили порядок сплати гонорару безготівковий переказ або готівкою, протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням по справі.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в оскаржувааній частині зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивачем надано: акт надання послуг до Договору №26/06 від 26.06.2023 року про надання правової допомоги з описом наданої професійної правничої допомоги.

Однак, представником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати коштів в розмірі 19000,00 грн., зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку.

Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали цивільної справи не містять.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі зазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати на правову допомогу у розмірі 19000,00 грн. стягненню не підлягають, у зв`язку з відсутністю документальних доказів на їх підтвердження.

В іншій частині рішення не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими та такими, які узгоджуються із матеріалами справи.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, позивачем надано:

-Договір про надання професійної правничої допомоги від 26.06.2023 року №26/06;

-Акт №1 надання послуг до Договору від 26.06.2023 року №26/06 про надання професійної правничої допомоги від 04.07.2023 року;

-ордер на надання правничої (правової) допомоги №1119133 від 04.07.2023 року.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок та строки надання суду підтверджень понесених судових витрат, у тому числі на правничу допомогу.

Оскільки, позивачем не надано документальних доказів на підтвердження понесених витрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до положень частини першої статті, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та

заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до положень частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин судова колегія вважає, що суд повно встановив обставини у справі, дав належну оцінку доказам на їх підтвердження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З огляду на те, що судове рішення в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2023 року у цій справі в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу залишити без змін.

В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2023 року.

Головуючий

Судді: