Справа № 296/3055/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

"03" травня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої судді Маслак В.П.,

при секретарі - Рабчинській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ КБ "ПриватБанк" 09.06.2022р. звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 513204,68 грн., яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором №б/н від 26.07.2010р.

Обґрунтовуючи позов АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що 26.07.2010р. між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір № б/н.

Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який було збільшено до 7000,00 грн.

За життя ОСОБА_2 порушила взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позивачу. У позові АТ КБ "ПриватБанк" вказав на те, що спадкоємцем ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів останніх.

Представником позивача 09.03.2021р. була направлена претензія кредитора до Житомирської державної нотаріальної контори. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед АТ КБ "ПриватБанк" за кредитним договором від 26.07.2010р. № б/н становить 513204,68 грн. Посилаючись на те, що спадкоємець, направлену банком претензію щодо погашення боргу спадкодавця проігнорував, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах позовної заяви наявне клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року за справою № 911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 26.07.2010р., згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого збільшився до 7000,00 грн. (а.с. 25, 26).

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 26).

Представник позивача зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг Банк виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 26.07.2010р., укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , заборгованість за договором становить 513204,68 грн. (а.с. 9-15).

Відповідно до актового запису про смерть №2554 виданого Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 07.10.2019р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно листа Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради № 10-10/2156/2022 від 28.10.2022р. встановлено, що станом на 07.10.2019р. за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 13.04.2016р.; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 27.04.2005р.; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 13.02.1982р. по 21.10.2019р. (знята в зв`язку зі смертю).

На вимогу ухвали суду від 25.10.2022р. надійшла відповідь від Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області, з якої вбачається, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги.

Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Таким чином, позивач зобов`язаний довести, зокрема, що саме відповідач є спадкоємцем померлого та прийняв після нього спадщину.

У зв`язку з вищенаведеним, позивачем не надано суду належних доказів того, що відповідач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Разом з тим, представник позивача посилається на те, що відповідач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину і повинен нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця.

Відповідно до ч.2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підтвердження обставин проживання позичальника ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_1 на час відкриття спадщини суду надано копії паспортів останніх, з яких вбачається, що останні зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживав зі спадкодавцем ОСОБА_2 .

Подані суду копії паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , із відміткою про зареєстроване місце проживання, на які посилається позивач в своїй позовній заяві, не є достатнім доказом такого проживання.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Частинами 1,2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, порушуючи питання про стягнення із відповідача заборгованості за кредитом, позивач не надав доказів фактичного проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що позбавляє суд можливості дослідити обставини, які підлягають обов`язковому встановленню.

Суд, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши надані сторонами докази приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 598, 599 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 142, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Головуючий суддя В. П. Маслак