Справа № 462/545/22 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/811/2800/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Львівського апеляційного суду у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2023 року в складі судді Іванюк І.Д. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових коштів на утримання дитини, -

встановив:

У лютому 2022 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових коштів на утримання дитини, просила стягнути на її користь аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку, аліменти за минулий час, а саме з 15.03.2019 у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку, додаткових коштів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаних із станом його здоров`я та необхідністю лікування, у розмірі 31852,00 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач є батьком двох її дітей, що встановлено рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.10.2021 у справі № 462/1638/19, яке набрало законної сили 23.11.2021. На даний час позивачка не працює, перебуває на обліку як безробітна у Львівському міському центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю в середньому у розмірі 5113,00 грн щомісяця. Діти проживають із нею та перебувають на її утриманні, в той час як відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо них, не цікавиться їх розвитком, не приймає участі у їх матеріальному забезпеченні та вихованні, хоча працює та має таку змогу.

Окрім того, ОСОБА_4 при народженні встановлено діагноз: лівобічний гідронефроз, гіпертрофія мигдалин з гіпертрофією аденоїдів, порушення мовлення, двобічна хронічна сенсоневральна туговухість 4 ст. і для забезпечення подальшого слухового розвитку та соціальної адаптації йому показане протезування слуховими апаратами Muse iQ240+BTE 13 SLTE Champ, виробництва компанії "Starkey Heating Technologies" (США), про що центром слуху «Беттерон» надано довідку від 30.09.2021 за № 150921-01. Вартість 2-ох апаратів становить 56000,00 грн.

Так, у жовтні 2017 року син переніс операцію: пластика пієлоуретерального сегменту за Гайнс-Андерсеном зліва, стентування нирки. У травні 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні з цим же діагнозом, у жовтні 2021 року пройшов комплексне обстеження логопеда, психолога та дефектолога, в ході якого було виявлено дифіцитарність стовбурово-підкіркової функції, вторинну диспраксію артикуляційного апарату, фонетип мовно-слухової агнозії, рекомендовано інтенсивні заняття з логопедом, дефектологом, психологом, сурдопедагогом та заняття спортом.

У липні 2021 року ОСОБА_4 поставлено діганоз: двобічна сенсоневральна приглухуватість IVступеня, розлад спектру аудиторної нейропатії: у листопаді 2021 року - порушення нервової системи, затримка психо-мовленевого розвитку. На лікування нею було витрачено кошти у сумі 77065,03 грн.

Просить стягнути з відповідача на свою користь половину сплачених коштів, пов`язаних із лікуванням сина у розмірі 31852,00 грн. Окрім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 191 СК України просить стягнути із відповідача аліменти за минулий час, а саме з 15.03.2019 - часу звернення до суду із позовною заявою про визнання батьківства у справі № 462/1638/19.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2023 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2022 року та до досягнення кожним із дітей повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей в сумі 31852,00 грн. грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , частково не погоджується із рішенням суду та вважає його необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, з неправильним дослідженням доказів.

Зокрема, покликається на те, що не підлягала задоволенню вимога про стягнення з відповідача витрат на огляд невролога дитячої поліклініки "Веселка" від 09.11.2021 на суму 610 грн, доказів не можливості отримати огляд лікаря невролога в медичних закладах комунальної чи державної форми власності позивачем надано не було.

Крім того, з таких ж підстав не підлягали задоволенню вимоги про стягнення з відповідача витрат на забір крові та проведення аналізу коагулограма, ЗАК, сечі у ПІП "ПІСМЛ "Ескулаб" (копія бланку замовлення за № 2530280 від 14.07.2021) у розмірі 595,00 грн, проведення дослідження КСВП у Медичний центр маг від 07.09.2021 у розмірі 1750,00 грн, проведення енцефалограми у ПІ "Ехокор" медичний центр у розмірі 500,00 грн. Доказів медичного призначення (рекомендацій, скерувань) таких аналізів та досліджень Багінському А.М. та неможливості їх проведення в медичних закладах комунальної чи державної форми власності матеріали справи не містять.

Вважає, що заявляючи вимоги про стягнення з нього половини витрат, понесених на лікування дитини у приватних медичних центрах та консультаціях, позивачка не надала суду жодного доказу, що таке лікування було узгоджене з ним чи такого лікування не було можливості отримати в медичних закладах комунальної чи державної форми власності. Тому проведення досліджень аналізів у приватних закладах обумовлюється власним бажанням позивачки, а не особливими потребами дитини.

Зазначає, що за таких обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що витрати на лікування у приватних медичних центрах та консультаціях є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України.

Окрім цього, вважає, що судом першої інстанції неправильно взято до уваги надане позивачкою замовлення покупця № 20269 виданого ПІІ "Беттертон" від 30.09.2021 на суму 56387,08 грн, як належний доказ придбання слухового апарату Muse iQ i2400 P+BTE 13SLTE Champ, оскільки замовлення № 20269 від 30.09.2021 не є розрахунковим документом і жодним чином не підтверджує сплату грошових коштів чи якихось витрат з боку позивача, а тому не є належним та допустимим доказом по даній справі і не може прийматись до уваги судом.

Також посилається на те, що надані позивачкою копії чеків та квитанцій не можуть бути належними доказами у розумінні ст. ст. 76-78 ЦПК України, оскільки їх оригінали не додано до позовної заяви та не містяться у матеріалах справи, що викликає у апелянта сумнів у їх достовірності, відтак у частині стягнення додаткових витрат належить відмовити.

Оригінали документів, більшість з яких є нечитабельними, що не дає змоги встановити їх цільове призначення, у підтвердження заявлених позовних вимог позивачем не були надані.

Просить скасувати частково рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових коштів на утримання дитини в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей в сумі 31 852,00 грн - відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з віку, стану здоров`я та потреб дітей на їх утримання, матеріального становища позивачки і відповідача, який працює, має регулярний дохід, доказів утримання неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не надав, а також врахував рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дітей, відтак дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття, є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

Що стосується стягнення аліментів за минулий період, суд, покликаючись на судову практику, зазначив, що для задоволення такої вимоги позивач повинен довести вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Разом з цим, позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження того, що з 15.03.2019 вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача (офіційні звернення, листи стягувача до платника аліментів і т.д.), але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, а твердження позивачки про те, що таким доказом є подання до суду позову про визнання ОСОБА_1 батьком дітей, суд оцінив критично.

Також врахувавши ч.ч. 1, 2 ст. 185 Сімейного кодексу України за змістом якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) та врахувавши, що позивачка зазнала додаткових витрат на лікування малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 63705,03 грн, їх необхідність у зв`язку із особливими обставинами, а також те, що відповідач працездатний, доказів того, що утримує своїх батьків та того, що такі витрати превалюють над потребами його малолітніх дітей не надав, працює, отримує заробіток, у зв`язку із чим має матеріальні можливості для оплати додаткових витрат на дітей, стягнув половину таких витрат у сумі 31852,00 грн.

При цьому, суд не прийняв до уваги квитанцію № 220730 від 05.06.2021 про придбання ліків гамалате В6 ПП «Соломія Сервіс» на суму 707,99 грн., оскільки позивачкою не надано доказів на підтвердження призначення таких ліків лікарем та необхідності саме таких дитині.

Крім цього, суд вирішив питання судових витрат.

Зокрема, встановивши, що 28.12.2021 між позивачкою та адвокатом Коцюбинською Л.С. було укладено договір № 141 про надання правової допомоги, предметом якого є надання правової допомоги клієнту ОСОБА_2 , узгодження із адвокатом вартості послуг у сумі 5000,00 грн., з яких: усна консультація вартістю 300,00 грн, підготовка позовної заяви та додатків до неї - 2700 грн та представництво у суді першої інстанції 2000 грн., однак відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження здійснення адвокатом представництва у суді, суд стягнув витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн.

Зважаючи на те, що рішення суду оскаржується лише відповідачем та виключно в частині задоволених позовних вимог щодо додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей в сумі 31852,00 грн., колегія суддів слідуючи принципу диспозитивності цивільного судочинства та ст. 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість такого у іншій частині не перевіряє.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України).

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6) СК України.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.10.2021 у справі № 462/1638/19, яке постановою Львівського апеляційного суду від 19.06.2023 року залишене без змін, ОСОБА_1 визнаний батьком дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю яких є ОСОБА_2 , про що також внесено зміни до актового запису про їх народження, що також підтверджується із свідоцтв про народження дітей, виданих повторно (а.с 15, 16, 63).

З довідки ЛКП «Левандівка» з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 20.01.2022 вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Крім цього, з довідки Львівського міського центру зайнятості від 24.01.2022 слідує, що позивачка зареєстрована як безробітна у Львівському міському центрі зайнятості та отримує у зв`язку із цим допомогу, зокрема за період з 05.07.2021 по 31.12.2021 розмір такої склав 30678,11 грн. (а.с. 18).

При цьому, з довідки Львівського РСП Украероруху про заробітну плату від 04.01.2022 вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді інженера-електроніка з експлуатації електрообладнання та його заробітна плата за період з липня 2021 року по грудень 2021 року становить 147266,31 грн. (а.с. 19).

Звертаючись з позовними вимогами про стягнення додаткових коштів на утримання дитини, позивачка ОСОБА_2 свої доводи у цій частині зводить до того, що у зв`язку з поставленим їх спільному сину відповідного діагнозу, на лікування нею було витрачено кошти у сумі 77065,03 грн., половину яких просить стягнути з відповідача.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналізуючи положення ст. 185 СК України можна дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини, за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.

Як роз`яснено у пункті 18 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене, колегія суддів виходить з того, що предметом доказування у справах даної категорії є особливі обставини (розвиток здібностей дитини, її хвороба, тощо) та як наслідок додаткові грошові витрати на дитину, які несе один із батьків, а також розмір таких.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи беззаперечно вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 18.12.2017 по 27.12.2017 перебував на лікуванні у міській дитячій клінічній лікарні з діагнозом лівобічний гідронефроз, стент нирки, вторинний пієлонефрит. Надалі проходив планове обстеження з цього приводу у період з 24.05.2021 до 27.05.2021 (а.с. 20, 21).

04.10.2021 ОСОБА_4 встановлено діагноз хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість 4 ступеня. Рекомендовані інтенсивні заняття з логопедом, дефектологом, психологом, сурдопедагогом та заняття спортом (а.с. 24).

З довідки огляду невролога від 09.11.2021 вбачається, що ОСОБА_4 , звернувся до лікаря із скаргами на порушену мову, сон і період засинання, встановлено діагноз нейросенсорна приглухуватість 4 ст., інших порушень нервової системи, затримка психо-мовленевого розвитку (а.с. 25).

Рекомендовано препарати - Анантаваті кідс, Фломма, за огляд сплачено 610 грн. (а.с. 40).

За результатами огляду позивачкою придбано вказані препарати на суму 399,98 грн. (чек № 273497 від 10.11.2021), 176,50 грн. (чек № 250622 від 12.2021), 225,99 грн. (чек № 81711від 07.12.2021) та 224,99 грн. (чек № 251893 від 09.01.2022), а всього 1027,46 грн. (а.с. 37).

З довідки лікаря-отоларинголога ТзОВ «Беттертон» від 30.09.2021 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до стану слуху згідно із результатами аудіологічного обстеження (двобічна хронічна сенсоневральна туговухість 4 ступеня) для забезпечення подальшого належного слухового розвитку та соціальної адаптації показане протезування слуховими апаратами Muse iQ i2400 P+BTE 13SLTE Champ виробництва компанії «Starkey Нearing Technologies» (США) у Центрі слуху «Беттертон» (а.с. 27).

З замовлення покупця № 20269 від 30.09.2021 та товарного чеку № 23603 від 05.11.2021 вбачається, що вартість придбання та обслуговування слухового апарату Muse iQ i2400 P+BTE 13SLTE Champ таких становить 56387,08 та 1520,00 грн. відповідно, а разом 57907,08 грн., що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині (а.с. 28-29).

Крім цього, з квитанції до прибуткового ордеру № 1772 від 30.09.2021 вбачається, що позивачкою на користь ТзОВ «Беттертон» сплачено 28500,00 грн., № 1975 від 05.11.2021 4600,00 грн., № 2292 від 24.12.2021 р.- 4500,00 грн., №1798 від 05.10.2021 4500,00 грн., а всього сплатила 42100 грн. (а.с. 31-34).

З бланку замовлення ПП «ПСМЛ «Ескулаб» за № 2530280 від 14.07.2021 та медичного центру маг. від 07.09.2021 вбачається, що ОСОБА_4 проведено ряд медичних аналізів, за що сплачено 595 грн та 1750 грн відповідно (а.с. 30, 39).

01.07.2021 ОСОБА_4 проведено електроенцефалограму.

Також позивачем надано квитанції від 03.06.2021 про придбання медичних препаратів Феністил (краплі оральні) на суму 150,99 грн., Назонексспрей, Ламі Соль, Нокспрей дитячий на загальну суму 468,51 грн., які призначені за результатами консультації лікаря-сурдолога КНП «МДКЛ м. Львова (а.с. 26, 36).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачкою надано достатні докази на підтвердження наявності додаткових витрат на утримання дитини у сумі 63705,03 грн, та необхідності таких у зв`язку із особливими обставинами.

Таким чином, оскільки між сторонами протягом тривалого часу склалися конфліктні, напружені відносини, що унеможливило безспірне вирішення між ними питання прийняття участі батька у додаткових витратах, наявні підстави для судового вирішення спірних правовідносин з метою забезпечення інтересів дитини сторін та реалізації батьківських обов`язків відповідача у таких.

Враховуючи діагноз сина сторін у справі, витрати, що викликані його хворобою та необхідністю відповідного лікування, тобто особливими обставинами, лікування та кошти позивачки для цього є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позивачки ОСОБА_2 про стягнення з відповідача додаткових витрат на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи про те, що позивачка не надала доказів неможливості отримати огляд лікаря невролога в медичних закладах комунальної чи державної форми власності у контексті безпідставності стягнення витрат на огляд невролога дитячої поліклініки "Веселка" від 09.11.2021 на суму 610,00 грн, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такий огляд був проведений після встановлених діагнозів сину сторін, при цьому відповідач на спростування таких дій не довів суду своє особисте намагання провести огляд сина у відповідних закладах та неможливість такого через відповідні дії чи відношення позивачки.

Це ж стосується і щодо інших оглядів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 грудня 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк