Провадження № 2/522/2197/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Купцова С.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про приведення реконструйованої квартири у попередній стан,

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2011 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Приморської районної адміністрації до ОСОБА_1 про приведення реконструйованої квартири в попередній стан.

Ухвалою суду від 31 серпня 2011 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 31 серпня 2011 року заяву Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про забезпечення позову задоволено. Заборонено ОСОБА_1 здійснювати дії з реконструкції квартири АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

10 жовтня 2011 року від ОСОБА_1 до суду надійшли заперечення на позовну заяву.

23 листопада 2011 року від Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до суду надійшла уточнена позовна заява до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про приведення реконструйованої квартири у попередній стан.

В обґрунтування позову, з врахування первісного позову, зазначено, що КП ЖКС «Порто-Франківський» встановлено, що ОСОБА_1 без затвердження у встановленому законом порядку проектної документації було проведено реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з приєднанням площі частини сходової клітини загального користування, чим значно погіршено житлово-побутові умови мешканців суміжних квартир. Розпорядженням № 1326 від 16.12.2010 року «Про проведення самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 згідно з проектом забудови» та відповідне розпорядження направлено ОСОБА_1 , проте останньою не виконано зазначене розпорядження. Разом з цим, на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2010 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

У зв`язку з вищевикладеним, звертаючись до суду з відповідним позовом, Позивач просив зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 згідно з проектом забудови за власний рахунок.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2012 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження задоволено. Зупинено провадження у справі до вирішення Приморським районним судом м. Одеси (головуючий - суддя Ільченко Н.А.) адміністративної справи № 1522/1360/12 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення ВК ОМР №89 від 04.04.2012 року.

Ухвалою суду від 14 квітня 2014 року відновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 27 серпня 2014 року заяву ОСОБА_3 про зупинення провадження задоволено. Зупинено провадження у справі до винесення постанови Приморським районним судом м. Одеси по адміністративній справі №522/10651/14-а за позовом ОСОБА_3 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання протиправним та скасування розпорядження Голови Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №808 від 20.10.2009 р. "Про затвердження технічного висновку про можливість подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_1 ".

Ухвалою суду від 04 серпня 2015 року відновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 25 серпня 2015 року заяву Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про зупинення провадження по цивільній справі задоволено. Зупинено провадження у справі до винесення постанови Приморським районним судом м. Одеси по адміністративній справі №522/11343/14-а за позовом Прокуратури Приморського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №808 від 20.10.2009 р. "Про затвердження технічного висновку про можливість подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_1 ".

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2015 року (суддя Загороднюк В.І.) прийнято до свого провадження цивільну справу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2019 року (суддя Шкамерда К.С.) прийнято до свого провадження цивільну справу.

Ухвалою суду від 30 липня 2019 року виправлено описку, допущену ухвалах Приморського районного суду м.Одеси від 19.02.2019 року та 13.06.2019 року та вирішено вважати вірним та читати, що у провадженні суду знаходиться справа за позовом «Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зобов`язання за власні кошти привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 згідно з проектом забудови та технічною документацією, зареєстрованою в ОМБТІ та РОН в м. Одесі», замість «Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання за власні кошти привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 згідно з проектом забудови та технічною документацією, зареєстрованою в ОМБТІ та РОН в м. Одесі».

20 вересня 2019 року від представника Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності на підставі наданих до суду доказів. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2019 року (суддя Чернявська Л.М.) прийнято до свого провадження цивільну справу.

Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі № 2-1996/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру, усунення перешкод у здійсненні права користування поза квартирним коридором та стягнення моральної шкоди та за позовом ОСОБА_3 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Ухвалою суду від 11 травня 2021 року поновлено провадження по справі.

15 грудня 2021 року від представника Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року клопотання представника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвоката Сукачова Є.С. про витребування доказів задоволено.

Витребувано з КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради належним чином завірені копії документів щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 .

Витребувано з КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» належним чином завірені копії документів щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 .

Витребувано з КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» належним чином завірені копії документів, які містять інформацію про зареєстрований осіб за адресою: АДРЕСА_3 станом на 30 травня 2015 року та станом на дату відповіді на ухвалу суду.

06 квітня 2023 року від представника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвоката Сукачова Є.С. до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

20 червня 2023 року від представника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвоката Сукачова Є.С. до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав повторної неявки сторони Позивача в судові засідання, які призначені на 29 березня 2023 року та 02 травня 2023 року.

В судове засідання 20 червня 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Ухвалою суду від 20 червня 2023 року у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини справи.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2019 року по справі № 2-1996/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру, усунення перешкод у здійсненні права користування поза квартирним коридором та стягнення моральної шкоди та за позовом ОСОБА_3 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження та постановою Одеського апеляційного суду від 03 березня 2021 року встановлено наступні обставини. « ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 19 жовтня 2007 року за №1-3062. Право власності було зареєстровано за нею 08 серпня 2008 року, про що свідчить витяг КП «ОМБТІ та РОН» про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Із вказаного договору вбачається, що квартира складалась із трьох жилих кімнат, жилою площею 39, 5 кв. м., загальною площею 56, 8 кв. м..

Згідно технічного паспорту на вказану квартиру, складеного 03 грудня 1993 року, квартира АДРЕСА_4 складалась з жилих кімнат, площами 7,0 кв.м, 19,1 кв.м. та 13,4 кв.м., кухні 10,2 кв.м, ванної кімнати 3,5 кв.м. та коридору 3,6 кв.м.

У 2009 році ОСОБА_1 здійснила реконструкцію вказаної квартири, приєднавши частину парадної загального користування, в результаті чого загальна площа квартири збільшилась на 6,8 кв.м..

Як вбачається із матеріалів справи, а саме копії архівних матеріалів на вказану квартиру, 03 січня 2009 року ПП «Юридична фірма «ІВК та Партнери» було надано технічний висновок про можливість подальшої експлуатації після реконструкції квартири АДРЕСА_1 .

20 жовтня 2009 року Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було видано розпорядження за №808 «Про затвердження технічного висновку про можливість подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_1 » на підставі Положення про районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №2189 від 04.02.2004р. в редакції, чинній на час винесення розпорядження.

Вказаним розпорядженням було затверджено технічний висновок ПП «Юридична фірма «ІВК та Партнери» про можливість подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63, 6 кв.м., в тому числі житловою площею 39,5 кв.м.. Також було зобов`язано гр. ОСОБА_1 переоформити в установленому законом порядку правоустановчі документи на вищезазначену квартиру.

04 листопада 2009 року виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано ОСОБА_1 свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_4 . Згідно даного свідоцтва, об`єкт в цілому складається з приміщень загальною площею 63,6 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м.

Своє право власності ОСОБА_1 зареєструвала також в КП «ОМБТІ та РОН» 11 листопада 2009 року, про що свідчить витяг КП «ОМБТІ та РОН» від 11.11.2009р.

У матеріалах справи міститься заява від 05 липня 2010 року мешканців будинку АДРЕСА_5 , згідно якої ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 не заперечували проти збереження існуючої реконструкції.

Також у липні 2010 року на ім`я ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на вказану квартиру АДРЕСА_4 , згідно якого загальна площа квартири склала 63,6 кв.м., житлова 39,5 кв.м., та складається із трьох житлових кімнат, площами 19,1 кв.м., 13,4 кв.м. та 7,0 кв.м., кухні 10,2 кв.м., ванної кімнати 3,9 кв.м. та коридорів, площами 5,2 кв.м., 1,4 кв.м. та 3,4 кв.м..

У подальшому, згідно договору купівлі-продажу від 08 липня 2010 року ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 , та по даний час являється її власником.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 та ОСОБА_4 являлись співвласниками квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 07 жовтня 1993 року за №13-760. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що у вказаній квартирі проживала його мати - ОСОБА_4 .. Відповідачка ОСОБА_1 провела реконструкцію квартири, приєднавши до неї частину парадної спільного користування без дозволу ОСОБА_4 та його, як співвласника суміжної квартири. Вказував, що все це заважало його матері вільно виходити на вулицю.

15 грудня 2009 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури із заявою стосовно правомірності оскаржуваного розпорядження, а 28 січня 2010 року прокуратурою Приморського району м. Одеси внесено протест голові ПРА ОМР з вимогою скасувати вищевказане розпорядження ПРА ОМР №808 від 20 жовтня 2009 року як незаконне.

Розпорядженням ПРА ОМР №184 від 04 березня 2010 року задоволено протест прокуратури Приморського району м. Одеси, скасовано розпорядження ПРА ОМР №808 від 20 жовтня 2009 року.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2011 року (справа №2а/1522/3978/11) було задоволено позов ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_19 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування розпорядження, а саме визнано незаконним та скасовано розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №184 від 04 березня 2010 року (т. 2, а.с. 162-163).

Вказана постанова суду була залишена без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 09 листопада 2012 року.

Отже, починаючи із 04 березня 2010 року по 09 листопада 2012 року оскаржуване розпорядження не діяло.

Прокуратурою м. Одеси 30 січня 2012 року Одеському міському голові внесено подання про усунення порушень містобудівного законодавства шляхом скасування розпорядження №808 від 20 жовтня 2009 року.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №89 від 04 квітня 2012 року було скасовано розпорядження ПРА ОМР №808 від 20 жовтня 2009 року.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2013 року у справі №1522/15062/12 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2014 року, задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №89 від 04 квітня 2012 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України (провадження К/800/21176/14) від 18 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено; постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2014 року у справі №1522/15062/12 залишено без змін.

Тобто, з 04 квітня 2012 року по 25 березня 2014 року спірне розпорядження ПРА ОМР №808 від 20 жовтня 2009 року знову не діяло.

20 червня 2014 року Одеська місцева прокуратура №3 в інтересах ОСОБА_3 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третіх осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування розпорядження №808 від 20 жовтня 2009 року (справа №522/11343/14-а).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року у задоволені позову Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах ОСОБА_3 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третіх особі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування розпорядження №808 від 20 жовтня 2009 року було відмовлено.

Суд виходив із того, що розпорядження ПРА ОМР №808 від 20 жовтня 2009 року «Про затвердження технічного висновку про можливість подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_4 » є реалізованим і таким, що втратило чинність фактом його виконання.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року було скасовано та провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, роз`яснено право позивача на звернення до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Також, 25 листопада 2014 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (справа №522/10651/14-а) було залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_3 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третіх особі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження №808 від 20 жовтня 2009 року.

Підставою для залишення без розгляду вказано положення ч. 3 п. 1 ст. 155 КАС України наявність у суді відкрито провадження у справі за тим ж сторонами, з тих же підстав та про той самий предмет позову (справи №522/11343/14-а).

Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради 16 грудня 2010 року прийнято розпорядження №1326 «Про приведення самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 у відповідність з проектом забудови».

Згідно листа ПРА ОМР від 21.04.2011р. №М-70/2, адресованому ОСОБА_3 , було повідомлено, що вказане розпорядження адміністрації не виконано та питання буде вирішуватись у судовому порядку.

Отже, на підставі встановленого суд вбачає, що розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за №808 від 20 жовтня 2009 року «Про затвердження технічного висновку про можливість подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_1 » починаючи із 02 листопада 2016 року є дійсним та саме на підставі нього ОСОБА_1 отримала 04.11.2009 року свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_4 .»

У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, сторонами під час розгляду даної цивільної справи не було спростовані у загальному порядку обставини, які встановлені постановою Одеського апеляційного суду від 03 березня 2021 року та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2019 по справі № 2-1996/11, а відтак суд приймає зазначені обставини справи, як встановлені та такі як не потребують доказування.

Також, суд враховує, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за № 808 від 20 жовтня 2009 року «Про затвердження технічного висновку про можливість подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_1 ». Скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на квартиру АДРЕСА_1 , яка була здійснена КП ОМБТІ та РОН 11.11.2009 року, реєстраційний номер 20367146, номер запису 588, в книзі 644пр-101. В іншій частині позову відмовлено.

Суд під час вирішення справи по суті, розглядає за нормами права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно ст.152 ЖК України переобладнання і перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради, а у відповідності до ст.100 ЖК України особа, яка допустила самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов`язана за свій рахунок привести приміщення у попередній стан.

Відповідно до ст.23 Закону України „Про планування і забудову територій особа, яка має бажання провести реконструкцію, повинна отримати в інспекції архітектурно-будівельного контролю дозвіл на проведення робіт по реконструкції приміщення.

У відповідності ст.9 Закону України „Про архітектурну діяльність від 20.05.1999р. № 687-ХІV будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Згідно положень ст.28 цього Закону власники та користувачі об`єктів архітектури зобов`язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов`язаних з будівництвом об`єкта архітектури.

Судом установлено, що житловий будинок АДРЕСА_5 територіально належить до Приморського району м.Одеси.

У відповідності до Положення про районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 27.06.2006р. за № 20-V, районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється з метою реалізації функцій міського самоврядування на території відповідного адміністративного району м.Одеси, згідно з Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні.

До компетенції районної адміністрації Одеської міськради належить здійснення контролю за утриманням житлового фонду та нежилих приміщень на території відповідного району.

Як вбачається з вищевикладеного, ОСОБА_1 на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за №808 від 20 жовтня 2009 року «Про затвердження технічного висновку про можливість подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_1 » отримала 04.11.2009 року свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_4 .

У подальшому, згідно договору купівлі-продажу від 08 липня 2010 року ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 , та по даний час являється її власником.

Як вбачається з зазначеного договору купівлі-продажу зазначена квартира належала ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_4 , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 04 листопада 2009 року, бланк серії НОМЕР_1 , зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі № 644пр, на стор. № 101 за р. № 588, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 20367146.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 08 липня 2010 року відчужила ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_4 , яке належало ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 04 листопада 2009 року, бланк серії НОМЕР_1 , зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі № 644пр, на стор. № 101 за р. № 588, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 20367146, яке в свою чергу отримано на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за №808 від 20 жовтня 2009 року «Про затвердження технічного висновку про можливість подальшої експлуатації квартири АДРЕСА_1 », яке скасовано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2019 року, яке постановою Одеського апеляційного суду від 03 березня 2021 року залишено без змін.

Згідно Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992р. № 572, переобладнання й перепланування житлових та підсобних приміщень власниками й наймачами квартир може проводитися за відповідними проектами і тільки з дозволу власника будинку.

Відповідно до п. 1.4.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи:

- копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення;

- копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку;

- проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку;

- згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Також згідно п.1.4.6. зазначених правил власник, що припустив самовільне перепланування чи переобладнання житлового приміщення зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» встановлено, що однією із основних вимог містобудування є забезпечення будівництва об`єктів відповідно до затверджених в установленому порядку проектів цих об`єктів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 наведені вимоги законодавства дотримані не були, що також підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2019 року по справі № 2-1996/11.

Пунктом 5.1. Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 273 від 5 грудня 2000 року, що діяв під час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що виконання будівельних робіт на об`єктах без одержання дозволу або його завчасної перереєстрації, а також виконання не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним і тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством.

Ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, а особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Таким чином, суд погоджується з доводами Позивача, що ОСОБА_1 провела самовільну реконструкцію вищевказаної квартири.

Разом з цим, як зазначалось вище, на час розгляду справи у відповідності до договору купівлі-продажу від 08 липня 2010 року ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 , та по даний час являється її власником.

У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від02 червня 2021 року у справі № 509/11/17 (провадження № 61-268св21) зазначено, що "у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 березня 2021 року по справі № 641/2156/19-ц (провадження № 61-7447св20) вказано, що: "суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що реконструкція житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 проведена без отримання необхідних дозвільних документів, а реєстрація змін речового права проведена без документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, тому вважав, що наявні підстави для задоволення позову. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову про скасування рішення державного реєстратора, апеляційний суд виходив з того, що до державного реєстратора із заявою про вчинення оскаржуваної реєстраційної дії ОСОБА_1 об`єктивно не міг звернутися, оскільки не був власником будинку, а міг звернутися лише попередній власник будинку за адресою: АДРЕСА_1, в інтересах якого і було вчинено оскаржувану реєстраційну дію. Тому, на думку апеляційного суду, не можливо з`ясувати, які саме права позивача порушені відповідачем ОСОБА_1 і в чому полягають його винні дії. Колегія суддів вважає, що дійшовши правильного по суті висновку про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд припустився помилки при його мотивуванні. Так, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в пункті 58 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Отже ОСОБА_1, як власник житлового будинку на час подання Харківською міською радою розглядуваного позову, є належним відповідачем та вирішення заявлених вимог впливатиме на його зареєстроване право власності. Зазначені висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 01 липня 2020 року у справі № 755/3782/17, відповідно до яких новий власник, набуває усі права та обов`язки щодо придбаного майна, які мав первісний його власник, а тому є належним відповідачем за заявленими вимогами про повернення земельної ділянки, приведення її у попередній стан та знесення самочинного будівництва"… У справі, що переглядається: ухвалою Овідіопольського районного суду від 12 лютого 2018 року до участі у справі як співвідповідачів залучено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, як власників спірних апартаментів № НОМЕР_1, НОМЕР_6, НОМЕР_5, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9 за адресою: АДРЕСА_3; позовні вимоги ОСОБА_9, ОСОБА_10 за їх позовами про знесення самочинно збудованого майна, про приведення приміщень у первісний стан, шляхом знесення самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження своїм майном шляхом перебудови самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, були сформульовані саме як зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 привести приміщення ресторану у первісний стан за адресою: АДРЕСА_3. Аналіз матеріалів справи свідчить, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не змінювали позовних вимог; належними відповідачами за позовами ОСОБА_9, ОСОБА_10 мали бути саме ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, як нові власники спірних апартаментів № НОМЕР_1, НОМЕР_6, НОМЕР_5, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9 за адресою: АДРЕСА_3, до яких позовні вимоги ОСОБА_9, ОСОБА_10 не пред`являлись. Тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є належними відповідачами за позовними вимогами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Тому постанову апеляційного суду необхідно змінити шляхом викладення її в редакції цієї постанови в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за їх позовами про знесення самочинно збудованого майна, про приведення приміщень у первісний стан, шляхом знесення самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження своїм майном шляхом перебудови самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з тим, що ці позовні вимоги до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не пред`являлися, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є належними відповідачами; ОСОБА_11 вимог про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження своїм майном (знесення самочинно збудованого майна) чи про відновлення становища, яке існувало до порушення не пред`являв. Тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 необхідно було відмовити у зв`язку з тим, що визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсними договорів купівлі-продажу не є ефективним способом захисту та не забезпечує усунення порушень спричинених самочинним будівництвом. Як наслідок постанову апеляційного суду в цій частині належить змінити в мотивувальній частині".

Так, з врахуванням постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від02 червня 2021 року у справі № 509/11/17 (провадження № 61-268св21), суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 , як новий власник повинна нести передбачену діючим законодавством відповідальність за самовільну реконструкцію ОСОБА_1 квартири, а саме зобов`язана за власний рахунок привести цю квартиру до попереднього стану згідно з проектом забудови.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про приведення реконструйованої квартири у попередній стан задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 , згідно з проектом забудови за власний рахунок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27 червня 2023 року.

Суддя Чернявська Л.М.