справа №176/2760/23
провадження №2/176/1186/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Крамар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2) про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, -

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2023 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18 років 9 місяців перебував у трудових відносинах з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», працюючи на посадах електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування, помічника машиніста екскаватора та машиністом екскаватора у Смолінській шахті.

Під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, внаслідок недосконалості технологічних процесів, позивач працював в умовах важкої фізичної праці, підпадав під вплив на організм шкідливих факторів виробничого середовища, зокрема шуму та пилу.

У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, позивачем було отримано хронічні професійні захворювання:

-радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня);

-хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легені першої стадії), група В: Легенева недостатність першого-другого ступеня;

-хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху).

Згідно з п.17 акту Форми П-4 «Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання» від 21.04.2023 року хронічні професійні захворювання виникли внаслідок тривалого терміну роботи в умовах впливу шкідливих факторів: тяжкої фізичної праці, підвищеного рівня пилу та виробничого шуму, показники яких перевищують нормативні, що обумовлено процесом на Смолінській шахті.

Відповідно до п.18 акту форми П-4 причинами виникнення професійних захворювань є тривалий вплив на організм шкідливих факторів виробничого середовища. Зокрема, умови праці характеризувались наступним:

1.Рівень фізичного навантаження:

-час перебування в робочій позі незручній та фіксованій 35.2-64.6% зміни при нормі 25% зміни;

-кількість вимушених (більше 30 град.) нахилів корпусу за зміну 110-136 при нормі до 100;

2.Запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст кремнію діоксину кристалічного SiO2 від 10 до 70 % ІІІ клас небезпеки 2,4-2,5 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3;

3.Виробничий шум 82 дБА при нормі 80 дБА.

Зокрема, після звільнення з підприємства відповідача, позивач почав частіше відвідувати заклади охорони здоров`я зі скаргами на утруднене дихання, слабкість, запаморочення, шум у вухах та проходив відповідне медичне лікування.

У зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю, 02.05.2023 року позивач вперше пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60%, з яких 40% по радикулопатії, 10% по ХОЗЛ, 10 % по приглухуватості, а також встановлено третю групу інвалідності безстроково, визначено необхідність в забезпеченні лікарськими засобами, санаторно-курортному та стаціонарному лікуванні, що підтверджується довідкою МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги», виданою на ім`я позивача.

Крім того, згідно довідки МСЕК серії 12 ААВ №197945 позивачу протипоказано роботу в умовах тяжкої фізичної праці, в умовах пилу та шуму.

У зв`язку з вказаними хронічними професійними захворюваннями порушено звичний спосіб життя позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Позивач постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, яка купірується лише за допомогою медикаментозних препаратів, позивача систематично турбує нападоподібний кашель з виділенням в`язкого слизового харкотиння, як в денний, так і в нічний час, що порушує сон та позбавляє його можливості нормально відпочивати, призводить до важкості та болю у грудній клітці, у міжлопатковій ділянці, до свистячих хрипів в них, до головного болю та запаморочення, до постійного відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги в денний час, що має наслідком перебування в напруженому стані, стані роздратованості.

Ушкодження здоров`я стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя, втрата працездатності призвела до відсутності у позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноціннопрацювати, обмежило можливість приділяти час своєму інтелектуальному та духовному розвитку, приділяти увагу близьким та рідним людям.

Радикулопатія призводить до болісності в попереку при рухах, особливо при нахилах, виникнення судом і спазмів, які іррадіюють від попереку до коліна, відчуття оніміння в них та втоми, до пронизливого болю по всьому тілу, яке заважає нормальній ході або унеможливлює її зовсім.

Нейросенсорна приглухуватість (сенсоневральна приглухуватість, перцептивна приглухуватість, кохлеарний неврит) - це хвороба, при якій відбувається зниження слуху через ураження органів внутрішнього вуха, слухового нерва або центру в головному мозку, який відповідає за сприйняття звуку. Зокрема, у випадку позивача уражаються гілки слухового (присінкові-равликового) нерва, який передає слухові імпульси від внутрішнього вуха в головний мозок.

Клінічна картина даного захворювання характеризується раптовим зниженням слуху і має тенденційний характер до порушення орієнтації джерела звуку, постійного, суб`єктивного шуму в ушкодженому вусі різної частоти та інтенсивності. Доволі часто позивач відчуває низькочастотний гул або навіть дзвін та шипіння у вухах. У зв`язку з утягуванням у процес вестибулярної частини лабіринту та присінково-завиткового нерва у позивача виникають порушення рівноваги та запаморочення - так звані вестибулярні розлади, при цьому присутні і загальносоматичні скарги, такі як головний біль, шум у голові, погіршення пам`яті, порушення працездатності, безсоння.

Вказані вимушені негативні зміни призводять до зниження якості життя та зменшення благ, які позивач мав до моменту отримання професійних захворювань та втрати професійної працездатності.

Отже, вбачається беззаперечне порушення немайнового права на працю, зміст якого полягає у можливості кожної особи заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає, більше того втрата професійної працездатності свідчить про фізіологічні негативні зміни в стані здоров`я позивача, що вказує на порушення належного права на охорону здоров`я.

Розуміння безстроковості зазначених негативних наслідків викликає у позивача негативні емоції, породжує почуття соціальної незахищеності, розпачу та тривоги.

Позивач вважає, що перелічені негативні явища в його житті переконливо доводять факт завдання йому немайнової (моральної) шкоди внаслідок отриманих професійних захворювань та стійкої втрати професійної працездатності, що є наслідком порушенню законодавства про охорону праці зі сторони відповідача.

На думку позивача, за таких обставин зі сторони відповідача, має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана позивачу ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічних професійних захворювань.

Враховуючи глибину, характер та тривалість вимушених негативних змін в житті позивача, істотність недоотриманих благ внаслідок втрати працездатності та ушкодження здоров`я, керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, розмір справедливого, домірного відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, на його думку повинен складати 268400 грн.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 268400 грн, без утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав.

Представнику відповідача ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" відповідно до вимог ЦПК України, було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить підпис представника відповідача у розносній книзі, копія якої міститься в матеріалах справи. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

14 листопада 2023 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від ДП "Схід ГЗК" надійшов відзив на позовну заяву, в якому ДП "СхідГЗК" просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. /а.с.64-67/

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди, провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача з порушення вимог ст.153 КЗпП України та ст.13 ЗУ «Про охорону праці» та настанням у позивача негативних наслідків втрати професійної працездатності.

На думку ДП «Схід ГЗК» відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди у зв`язку з недоведеністю наявності у позивача моральної шкоди та відсутністю будь-яких доказів наявності зміни психічного стану, підтвердження факту звернення позивача до фахових лікарів, висновків лікаря щодо виявленого діагнозу, який був би встановлений як наслідок фізичних та душевних страждань, а також відсутністю причинного зв`язку між отриманим позивачем професійним захворюванням та порушенням відповідачем умов праці, оскільки у п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання визначено, що хронічне професійне захворювання виникло через тривалий термін роботи в умовах впливу виробничого шуму та фізичного навантаження, що обумовлено технологічним процесом на Смолінській шахті ДП «Схід ГЗК», тобто відповідач створив всі можливі умови, які від нього залежали, як від роботодавця, для того, щоб місце роботи позивача було, як можна безпечнішим і нешкідливим, як це передбачено ст. 153 КЗпП, оскільки повне усунення шкідливих умов праці неможливе через технологічний процес, про що працівника було повідомлено при прийнятті на роботу, а згодом відповідні повідомлення про шкідливі умови праці проводилися щоразу, коли здійснювалася атестація робочих місць, про що робилися відповідні записи до трудової книжки відповідача.

Виходячи з зазначеного, відповідач вважає, що позивач усвідомлював умови своєї праці і повинен був передбачати негативні наслідки для свого здоров`я в майбутньому, оскільки за відповідні шкідливі умови праці він отримував відповідні компенсації та пільги, зокрема збільшену заробітну плату і право на пільгове (дострокове) призначення пенсій за особливі умови праці.

Що стосується посилання позивача на позбавлення можливості вести повноцінний спосіб життя, особливості лікування та систематичну необхідність отримання медичної допомоги, внаслідок чого він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, почуття страху, то на думку відповідача, ці доводи є необґрунтованими та таким, що не відповідають дійсності та спростовуються наданою відповідачем Довідкою про результати визначення ступеня втрати працездатності в п.9 якої зазначено, що позивач потребує лікування один раз на три роки, тобто мови про систематичність, в даному випадку, взагалі йти не може та Довідкою до акту огляду МСЕК, якою встановлено інвалідність 3-ї групи і в якій позивачу протипоказана робота в шкідливих умовах праці, тобто жодної причини відмовлятися від повноцінного способу життя лікарі МСЕК не знайшли.

Відповідач вважає, що позивачем також не надано доказів того, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня пилу гірничої маси на робочому місці позивача, показників важкості праці, про що позивач пише у позовній заяві, посилаючись на висновки комісії при розслідуванні хронічного професійного захворювання, на підставі яких складено Акт розслідування причини професійного захворювання, в якому навпаки спростовуються доводи позивача про відповідальність підприємства, зокрема в п.20 зазначеного Акту вказано, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи відсутні, таким чином відсутні правові підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок професійного захворювання.

Відповідач також посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 та зазначає, що відшкодування моральної шкоди, як вид відповідальності роботодавця за заподіяну працівникові моральну шкоду, передбачає наявність умов і підстав її настання, яких на практиці налічується чотири, а саме: вина роботодавця, факт порушення роботодавцем законних трудових прав особи, протиправність дій роботодавця та причинний зв`язок протиправної поведінки роботодавця і моральної шкоди, що настала. На думку відповідача, позивач у своїй позовній заяві не довів жодної з чотирьох умов, які є підставою для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

Також, відповідач вважає, що основний доказ на який посилається позивач, а саме Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, доводить протилежне, що в діях відповідача відсутня вина, протиправна поведінка та порушення роботодавцем законних трудових прав позивача, оскільки в п.17 Акту зазначено, що захворювання виникло через тривалий термін роботи в умовах впливу виробничого шуму та фізичного навантаження, що обумовлено технологічним процесом на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК», а в п.20 Акту встановлено, що осіб, які порушили законодавство про працю не встановлено.

Враховуючи викладене відповідач просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманням професійного захворювання відмовити у повному обсязі.

13 грудня 2023 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від позивача ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення по справі, в яких він просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. /а.с.68-73/

Позивач зазначає, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я він неодноразово проходив лікування, яке не давало належного терапевтичного результату та мало короткочасну дію, проходив огляд медико-соціальної експертної комісії за результатом якого йому визначено втрату професійної працездатності в ступені 60% та встановлено третю групу інвалідності. Відповідно до діючого законодавства на огляд МСЕК фізична особа може потрапити лише за наявності стійкого розладу здоров`я. Таким чином, позивач вважає, що в матеріалах справи містяться всі наявні та необхідні докази на підтвердження його позовних вимог. Дані докази, на думку позивача, підтверджують обставини, на які він посилався у позовній заяві, а саме відомості про роботу на підприємстві відповідача, зокрема у шкідливих умовах, встановлення йому висновком МСЕК втрати професійної працездатності внаслідок професійних захворювань, медична документація, що підтверджує наявність стійкого розладу здоров`я, скарг, обмеження фізичної життєдіяльності.

Позивач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі №210/3177/17, в якій зазначено, що право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання настає з дня встановлення йому МСЕК стійної втрати працездатності. Таким чином, на думку позивача, факт встановлення йому стійної втрати працездатності висновком МСЕК вже є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Позивач також стверджує, що ушкодження його здоров`я, обумовлене істотним погіршенням перебігу професійних захворювань, не може не порушити його звичний спосіб життя, що позивач мав до моменту отримання вказаних захворювань. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є стабільними, усвідомлення чого завдає позивачу морального дискомфорту. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання та стрес. Отже, факт моральних страждань, на думку позивача, є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування.

Крім того, позивач вважає, що доведеним являється і наявність вини відповідача, як складової спричиненої шкоди, з огляду на норми чинного законодавства.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до трудової книжки, виданої на ім`я позивача ОСОБА_1 , останній дійсно працював на ДП «СхідГЗК», а саме 03.02.2004 року був прийнятий на Смолінську шахту ДП «СхідГЗК» електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання гідрозакладного комплексу шахти по 4 розряду з повним робочим днем у важких та шкідливих умовах праці. З 30.11.2004 року переведений помічником машиніста екскаватора гідрозакладного комплексу шахти по 7 розряду з повним робочим днем у важких та шкідливих умовах праці. 14.09.2009 року переведений машиністом екскаватора рудозбагачувальної фабрики шахти по 8 розряду, з повним робочим днем в особливо тяжких та особливо шкідливих умовах праці з присвоєнням категорії «А», як працюючому з джерелом іонізуючого опромінення. З 14.06.2010 року вважається таким, що розпочав виконання своїх обов`язків помічника машиніста екскаватора гідрозакладного комплексу шахти по 7 розряду, з повним робочим днем у важких та шкідливих умовах праці, відмінивши категорію «А». 09.12.2013 року переведений машиністом екскаватора рудозбагачувальної фабрики шахти по 8 розряду, з повним робочим днем в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці з присвоєнням категорії «А», як працюючому з джерелом іонізуючого опромінення. З 25.02.2014 року переведено помічником машиніста екскаватора гідрозакладного комплексу шахти по 7 розряду, з повним робочим днем у важких та шкідливих умовах праці, відмінивши категорію «А». 06.02.2015 року переведений машиністом екскаватора рудозбагачувальної фабрики шахти по 8 розряду, з повним робочим днем в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці з присвоєнням категорії «А», як працюючому з джерелом іонізуючого опромінення. 07.04.2015 року переведено помічником машиніста екскаватора гідрозакладного комплексу шахти по 7 розряду, з повним робочим днем у важких та шкідливих умовах праці, відмінивши категорію «А». 28.12.2015 року переведено машиністом екскаватора рудозбагачувальної фабрики шахти по 8 розряду, з повним робочим днем в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці, з присвоєнням категорії «А», як працюючому з джерелом іонізуючого опромінення. 01.03.2016 року переведено помічником машиніста екскаватора гідрозакладного комплексу шахти по 7 розряду, з повним робочим днем у важких та шкідливих умовах праці, відмінивши категорію «А». 01.12.2017 року переведено машиністом екскаватора гідрозакладного комплексу шахти по 8 розряду, з повним робочим днем у важких та шкідливих умовах праці. 28.11.2022 року позивач був звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі, внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України. /а.с.14-24/

Відповідно до Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання від 06.02.2023 року Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці умови праці ОСОБА_1 на робочих місцях Смолінської шахти ДП «СхідГЗК» за професією машиніста екскаватора гідрозакладного комплексу відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливі; за професією електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування гідрозакладного комплексу відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливі; за професією помічника машиніста екскаватора гідрозакладного комплексу відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливі; за професією машиніста екскаватора рудозбагачувальної фабрики відносяться до 3 класу 2 ступеня - шкідливі. /а.с.25-36/

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20.04.2023 року було встановлено, що професійне захворювання ОСОБА_1 виникло за таких обставин: тривалий термін роботи в умовах впливу шкідливих факторів: тяжкої фізичної праці, підвищеного рівня пилу та виробничого шуму, показники яких перевищують нормативні, що обумовлено технологічним процесом на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК», із застосуванням засобів індивідуального захисту. /а.с.37-40/

Згідно з п.14 акту Форми П-4 ОСОБА_1 був встановлений діагноз: 1.Радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня). 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. 3. Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху).

Відповідно до п.18 акту Форми П-4, причинами виникнення професійного захворювання позивача є: Рівень фізичного навантаження: - час перебування в робочій позі (% від зміни) незручній та фіксованій 35,2-64,6% при нормі 25%; - кількість нахилів корпусу (вимушених, більше 30°) за зміну 110-136 при нормі до 100. Запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст кремнію діоксин кристалічний SiO2 від 10 до 70% ІІІ клас небезпеки 2,4-2,5 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. Виробничий шум 82 дБА при гранично допустимому рівні 80 дБА.

Згідно повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) від 29.03.2023 року підтверджуються діагнози позивача. Дата встановлення остаточного діагнозу: 28.03.2023 року. /а.с.41/

Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №138027 від 02.05.2023 року ОСОБА_1 при первинному огляді було визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% з 02.05.2023 року (рад. 40%, пригл. 10% ХОЗЛ -10%), безтерміново. Зазначено про потребу в забезпеченні лікарськими засобами, лікування в стаціонарі, санаторно-курортному лікуванні 1 раз на 3 роки. /а.с.42-43/

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №197945 від 02.05.2023 року ОСОБА_1 було при первинному огляді встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 02.05.2023 року. Інвалідність встановлена безтерміново. Протипоказана робота в умовах тяжкої фізичної праці, дії пилу, шуму. /а.с.44-45/

Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №261 від 28.01.2022 року, аудіограмою від 01.11.2012 року, випискою з медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення №13168 від 21.11.2022 року, випискою №14445 з медичної карти стаціонарного хворого пульмонологічного відділення від 22.12.2022 року.

Відповідно до відомостей, викладених у зазначених виписках, позивач має скарги на стійкий біль та обмеження рухів у шийному та поперековому відділі хребта, біль віддає в плечові суглоби, в праву ногу, затерпання правої руки після сну, відчуття оніміння зовнішньої поверхні правого стегна, порушення ходи, біль в плечових суглобах, обмеження рухів в них, зниження слуху. /а.с.46-53/

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український Науково-дослідний інститут промислової медицини» №304 від 28.03.2023 року про наявність хронічного професійного захворювання підтверджуються діагнози позивача. /а.с.54-56/

У зв`язку з вказаними хронічними професійними захворюваннями порушено звичний спосіб життя позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Позивач постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, яка купірується лише за допомогою медикаментозних препаратів, позивача систематично турбує нападоподібний кашель з виділенням в`язкого слизового харкотиння, як в денний, так і в нічний час, що порушує сон та позбавляє його можливості нормально відпочивати, призводить до важкості та болю у грудній клітці, у міжлопатковій ділянці, до свистячих хрипів в них, до головного болю та запаморочення, до постійного відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги в денний час, що має наслідком перебування в напруженому стані, стані роздратованості.

Ушкодження здоров`я стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя, втрата працездатності призвела до відсутності у позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноціннопрацювати, обмежило можливість приділяти час своєму інтелектуальному та духовному розвитку, приділяти увагу близьким та рідним людям.

Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода у розмірі 268400 гривень.

Суд під час розгляду цивільної справи керується та застосовує наступні положення Законів.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавецем трудового договору про дистанційну роботу.

Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як слідує з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

У пункті 13 Постанови роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

З огляду на положення ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо-геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо).

Згідно з ст.38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах.

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, під час судового розгляду доведено, що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

Таким чином, суд, при визначені розміру моральної шкоди оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, втрату 60% професійної працездатності безтерміново, призначення позивачу третьої групи інвалідності, характер професійних захворювань, їх наслідки для здоров`я позивача та, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 120 000 грн, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Тому посилання позивача щодо спричинення йому моральної шкоди саме власником підприємства є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Надані позивачем докази повною мірою підтверджують, що ушкодження здоров`я ОСОБА_1 і отримання ним професійного захворювання та інвалідності відбулося при виконанні ним трудових обов`язків у шкідливих умовах, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність, в даному випадку, позивача, матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини (прожиткового мінімуму) в державі, що також завдає моральних страждань позивачу.

Однак, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

За вищевказаних обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, проте частково, в розмірі 120 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Разом з тим, згідно із законом України № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», стягнуті кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди є доходом, який підлягає оподаткуванню на час виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Оскільки сума стягнення з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди складає 120 000 грн., що значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, як це передбачено законом, тому в даному випадку, підлягає стягненню моральна шкода, з урахуванням податків і зборів фізичних осіб.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Згідно ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір /фізичною особою/ в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір задоволених позовних вимог становить 120000 грн. Таким чином, з відповідача слід стягнути 1200 грн. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.3 Конституції України, ст. ст. 23, 1167-1168 ЦК України, ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 4, 6, 13 ЗУ «Про охорону праці», ст.ст. 1, 38 Гірничого Закону України, ст.ст. 1, ст.ст. 4, 10, 12, 13,19, 23, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», , розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул.Горького, буд.2, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якості відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, грошові кошти у розмірі 120000 (сто двадцять тисяч) гривень з урахуванням податків з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", , розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Жовті Води вул.Горького, буд. 2, на користь держави судовий збір в розмірі 1200 грн.00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», , розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м.Жовті Води вул.Горького, буд. 2.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2023 року.

Суддя