Справа № 450/4434/23 Провадження № 2/450/1573/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про предмет спору: стягнення заборгованості за кредитним договором,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором № від 21.03.2018р. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 21.03.2018р. ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» із заявою № про отримання кредиту та заявою про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР». Своїм підписом на заяві № позичальник підтвердив, що підписаний ним паспорт кредиту № від 21.03.2018р. містить умови кредитного договору. Згідно паспорту кредиту сума кредиту наданого позичальнику складає 85125,00грн., розмір щомісячних процентів 2,39% від суми кредиту, а розмір річних процентів 0,01% від суми боргу за договором, строк дії 15 місяців., передбачена відповідальність у вигляді неустойки. Також 21.03.2018р. між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено договір застави. 27.01.2023р. між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Євопейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення прав вимоги № 20230127 відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № від 21.03.2018р. перейшло до позивача.Відповідно до Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги № 20230127 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 121547,35грн., з яких: 28044,12грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 7,78грн. сума заборгованості за річними відсотками; 67337,10грн. сума заборгованості за щомісячними відсотками; 26158,35грн. сума заборгованості за пенею. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № від 21.03.2018р. у розмірі 121547,35грн.,, яку просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено сторонам, що у відповідності до ч. 7 ст. 279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. Вказав, що в матеріалах справи відсутні докази видачі кредитних коштів, а саме первинні документи видачі кредитних коштів.

Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позивача безумовного обов`язку сплатити борг саме в такому розмірі, який зазначено в оспорюваному договорі під час його виконання.

Згідно умов Паспорту споживчого кредиту від 21.03.2018р. кредит виданий на строк до 20.06.2019р. Розмір річних процентів складає 5,74грн., щомісячних процентів 30517,35грн. Разом з тим, відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість за відсотками нарахована станом на 27.01.2023р. Проте право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після пливу визначеного договором строку кредитування. Окрім того, із розрахунку заборгованості незрозумілим є нарахування плати за управління кредитом, оскільки дана вимога не узгоджується з вимогами кредитного договору.

Також просить застосувати строк позовної давності, оскільки строк дії кредитного договору встановлено до 20.06.2019р. При цьому із позовною заявою до суду позивач звернувся 29.08.2023р. Вказані обставини визначають застосування строків позовної давності. На підстав викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що згідно п.4 паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № № сума /ліміт кредиту становить 85125,00грн. В першому рядку довідки за вих. № 8582134-SG від 30.01.2023р. зазначено : видано: 85125,00грн. куди розподілились кошти: сформований кредитний договір; призначення платежу: КД № згідно КД № від 21.0.2018р. та заяви клієнта. Підтвердженням суми заборгованості є також кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості. Позивач отримавши позовну заяву свого розрахунку заборгованості не наводить. Згідно паспорту кредиту ТОВ «ФК «ЦФР» № 2526553 щомісячні проценти становлять 2,39% від суми кредиту згідно графіку платежів, відповідно до якого щомісячний платіж в грошовому еквіваленті для позичальника становив 7709,88грн., що підтверджує підставність нарахування відповідних платежів. Щодо застосування строку позовної давності представник позивача зазначає, що відповідно до п. 25 Загальних умов ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів, затверджених наказом генерального директора ТОВ «ФК «ЦФР» від 05.06.2014р. № 9 сторони досягли згоди про те, що позовна давність за спорами, які виникають з кредитного договору включно з відшкодуванням збитків, сплати неустойки становить 50 років. Зазначене затвердження до кредитного договору є договором про збільшення строку позовної давності. Згідно п.2 Кредитного договору відповідач ознайомився з кредитним договором до його укладення і згоден з усіма його умовами, свій примірник заяви отримав умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР» - згоден отримати шляхом роздрукування в веб-сайту кредитодавця. З врахуванням наведеного просить позов задоволити.

Представником позивача подано заперечення на позовну заяву, в якому вказав, що факт видачі кредитних коштів не може підтверджуватись довідкою, оскільки такий є внутрішнім документом позивача та не підтверджує факт видачі кредитних коштів. Відповідно до п.3 заяви № кредитні кошти мали бути перераховані на визначений банківський рахунок відповідача в ПАТ «ВІЕС Банк». Окрім того, згідно умов паспорту споживчого кредиту кредит виданий на строк до 20.06.2019р., разом з тим відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість за відсотками нарахована станом на 27.01.2023р., тобто поза межами строку дії кредитного договору. Також вказує, що як вбачається з позовної заяви строк дії кредитного договору встановлено до 20.06.2019р.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 21 березня 2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено заяву на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №. Своїм підписом відповідач погодився з тим, що підписаний паспорт кредиту №2526553 від 21 березня 2018 року містить умови укладеного ним кредитного договору та заява разом із паспортом кредиту (включно з його наступними змінами) та з умовами отримання кредитів та інших послуг становлять кредитний договір. Разом з цим ознайомився з кредитним договором до його укладення і згоден з усіма його умовами, отримав примірник заяви і паспорт кредиту, а умови отримання кредитів згоден отримати шляхом роздрукування з веб-сайта кредитодавця www.kreditmarket.ua.

Також 21 березня 2018 року ОСОБА_1 підписано заяву про приєднання до умов отримання кредитів і інших послуг та паспорт споживчого кредиту № 2526553 за умовами якого товариство надає позичальнику кредит у сумі 85125 грн на строк 15 місяців з щомісячними відсотками у розмірі 2,39% від суми кредиту та річними відсотками у розмірі 0,01% . При цьому, у паспорті споживчого кредиту вказано загальні витрати за кредитом у сумі 32023,09грн, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом у сумі 115648,09грн та наведено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів).

21.03.2018р. між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (заставодержатель) та ОСОБА_1 (заставодавець) укладено нотаріально засвідчений договір застави, згідно п.1.1 якого заставою за цим договором забезпечується виконання усіх грошових зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним шляхом підписання позичальником заяви № від 21.03.2018р. на отримання кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», як кредитодавця, а також зобов`язання з відшкодування збитків та сплати пені і неустойки, що виникають з порушення позичальником умов зазначеного кредитного договору. Зобов`язаннями, виконання яких забезпечується за цим договором є: зобов`язання повернути кредит у розмірі 85125,00грн в строк до 20.06.2019р. включно.

Згідно п.1.2 договору застави заставодавець передає на забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором належний йому на праві власності автомобіль марки Renaut модель Kangoo реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно із довідкою ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» вих. №8582134-SG від 30.01.2023р. ОСОБА_1 оформив кредит у цьому товаристві, кредитний договір № від 21.03.2018 року на суму 85125,00 грн. та право кредитодавця за вказаним кредитним договором передано іншій компанії. За даними довідки вказано надходження та погашення за кредитом за період 19.04.2018р. по 07.03.2019р., а також зазначено станом на 27.01.2023р. року сума несплаченого боргу становить 121547,35 грн.

27 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (кредитор) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (новий кредитор) укладено договір факторингу №20230127, відповідно до якого кредитор передає новому кредиторові за плату права грошової вимоги (право вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27 січня 2023 року до договору відступлення прав вимоги №20230127 від 27 січня 2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № до відповідача ОСОБА_1 у загальній сумі 121547,35грн. з яких: 28044,12 грн заборгованість за основною сумою боргу, 7,78 грн заборгованість за річними відсотками та 67337,10 грн заборгованість за щомісячними відсотками.

Згідно із частиною 1 статті 1077 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Положеннями частини 1 статті 1078 ЦК України установлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно із пунктами 1, 2 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (частина 2 статті 512 цього Кодексу).

Положеннями статті 514 ЦК України встановлено обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов`язанні. Так, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором № № від 21.03.2018р, укладеного між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 .

Відповідно до статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

З представлених доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 85125,00грн. на підставі кредитного договору № від 21.03.2018р., відповідачем здійснювалось погашення кредиту у період з 19.04.2018р. по 07.03.2019р., що підтверджується довідкою від 30.01.2023р. та доказами зазначеними вище.

ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, встановленому договором.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, визначених договором, у встановлений договором строк не сплатив заборгованості та передбачених договором платежів в повному обсязі, в результаті цього утворилась заборгованість.

У розрахунку заборгованості станом на 27.01.2023р. сума простроченої заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № від 21.03.2018р. складає: 121547,35грн., з яких: 28044,12грн. прострочена заборгованість за кредитом; 7,78грн. прострочена заборгованість за відсотками; 67337,10грн прострочена плата за управління; 26158,35грн. за штрафом/пенею.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного суду від 27.03.2018 року по справі № 444/9519/12, відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

На підставі викладеного нарахування відсотків від суми кредитів повинно здійснюватись в межах строків кредитування, тобто до 20.06.2019р., та згідно з представленими доказами складає: 0,99грн. сума заборгованості за річними відсотками; 8137,96грн. сума заборгованості за щомісячними відсотками.

Враховуючи викладене позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за річними та місячними відсотками слід задоволити частково, а саме: 0,99грн. сума заборгованості за річними відсотками; 8137,96грн. сума заборгованості за щомісячними відсотками.

Відповідно до паспорту кредиту № 2526553 передбачено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором - пеня: подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми прострочення за прострочення повернення кредиту та/або сплати відсотків.

Оскільки позивачем не доведено підставності нарахування пені з бази 95389,00грн. у період з 21.06.2019р по 27.01.2023р., наведеної у розрахунку заборгованості, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею слід задоволити частково у розмірі 4269,66грн.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд зауважує наступне.

Як випливає з умов кредитного договору строк на який надавався кредит становив 15 місяців, тобто до 21.06.2019р.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2023р. позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно з статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У заяві позичальника від 21.03.2018р., паспорті кредиту, заяві про приєднання домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Разом з тим у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, від 1 липня 2015 року міститься висновок про те, що Умови, в яких установлено позовну давність тривалістю із збільшеним строком, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності.

Відповідно до пункту 1.1.7.31 зазначених Умов і Правил строк позовної давності визначено у 50 років, що є порушенням вимог статті 259 ЦК України, що передбачає необхідність укладення у письмовій формі договору про збільшення позовної давності, про що зазначив ВС у Постанові від 09.06.2021р. у справі №357/4940/17-ц.

Суд відхиляє аргументи представника позивача, що відповідач підписанням заяви позичальника приєднався до Загальних Умов ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів, в яких збільшено позовну давність, а отже погодився на збільшення позовної давності, з огляду на те, що в заяві позичальника від 21.03.2018р., паспорті кредиту, заяві про приєднання строку позовної давності не зазначено.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Із 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин із подальшим продовженням відповідними постановами його строку (пункт 1 постанови № 211 з наступними змінами).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у редакції Закону № 540-ІХ, який набрав чинності 2 квітня 2020 року).

Отже, позовна давність в три роки, передбачена статтею 257 ЦК України для вимог щодо стягнення заборгованості мала би спливти 21.06.2022 року, а спеціальна позовна давність, передбачена ст.258 ЦК України щодо стягнення неустойки мала би спливти 21.06.2020р. Однак з 2 квітня 2020 року набрав чинності Закон № 540-ІХ, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк його дії. Тому позовна давність за вказаними вимогами, заявленими 30.08.2023р., не спливла.

Такий висновок щодо строку позовної давності зроблено у постанові Великої Палати Верховного суду від 06.09.2023р. у справі № 910/18489/20.

Враховуючи викладене вище, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду не допущено пропуску строку позовної давності.

Таким чином заявлені позовні вимоги підлягають частково задоволенню та з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», слід стягнути заборгованість за кредитним договором № від 21.03.2018р. у розмірі 40 452,73 грн., з яких: 28 044, 12 грн. заборгованість за тілом кредиту; 0,99 грн. сума заборгованості за річними відсотками; 8137,96грн. сума заборгованості за щомісячними відсотками; 4269,66грн. сума заборгованості за пенею.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 141, 142, 178, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № від 21.03.2018р. у розмірі 40 452,73 грн., з яких: 28 044, 12 грн. заборгованість за тілом кредиту; 0,99 грн. сума заборгованості за річними відсотками; 8137,96грн. сума заборгованості за щомісячними відсотками; 4269,66грн. сума заборгованості за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору в розмірі 893,77грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.30, реквізити ІВАN № НОМЕР_3 в АТ «Таскомбанк».

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 27.11.2023 року.

СуддяН. Б. Добош