Провадження №2-о/521/567/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Роїка Д.Я.,

за участю секретаря - Каліної П.О.

заявника ОСОБА_1

предстаника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали заяви ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , за участю зацікавленої особи - ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2012 року, як дружина та чоловік однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 у двух кімнатній квартирі.В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ії чоловік - ОСОБА_4 . Після його смерті заведена спадкова справа за № 201/2023 від 27.03.2023 року щодо майна ОСОБА_4 . Заявниця вказувала, що до смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , вона з ним проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільний бюджет та витрати на харчування, лікування, оплату комунальних платежів. ОСОБА_4 ніколи ні мав дітей, батьки його давно померли та у зв`язку з чим, ОСОБА_5 переїхав проживати до ОСОБА_1 в 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , де і проживали однією сім`єю по день смерті останнього , тобто понад п`ять років поспіль. Таким чином, заявниця вважає, що вона є єдиним спадкоємцем за законом, у зв`язку з чим, 23 травня 2023 року вона звернулась до Малиновської державної нотаріальної контори м.Одеси із заявою про прийняття спадщини. Однак, листом державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори повідомлено, зокрема, що ОСОБА_1 неможливо встановити як спадкоємця після ОСОБА_4 , оскільки не надано документів, що свідчили б про наявність у заявниці прав на спадкування після померлої особи. Враховуючи те, що позивач не являється родичкою померлого та незважаючи на те, що тривалий час проживали з ним однією сім`єю, проте шлюб між ними не було зареєстровано, державний нотаріус роз`яснив, що факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду. Таким чином, ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду з даною заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, зокрема, для прийняття спадщини після ОСОБА_4 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2023 року відкрито провадження у справі, вирішено питання забезпечення доказів.

11.10.2023 року від державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори м.Одеси на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2023 року до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 201/2023 щодо майна ОСОБА_4 померлого, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву та просили задовольнити її в повному обсязі.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду заяви була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Заявниця в судовому засіданні позов підтримала.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом як сім`я. Він їх постійно бачив разом, одне одного називали чоловік та дружина.Вони разом робили домашні справи, ОСОБА_1 готувала їжу. У ОСОБА_4 була сестра ОСОБА_11 , вони всі разом дружили, спілкувались, мають добрі відносини

Свідок ОСОБА_12 вказав, що заявниця та ОСОБА_4 проживали разом сім`єю. ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_4 . Заявниця також організувала похорон, однак у зв`язку з карантином лише в кругу близьких родичів .Зазначив, що вони разом ходили на свята.Вказувуав що ОСОБА_4 хворів на прикінці життя, і помер два роки тому. ОСОБА_1 його доглядала.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_4 , ставились один до одного як подружжя. Разом ходили на базар, коли ОСОБА_4 хворів доглядала за ним. Крім того, разом оплачували житлово комунальні послуги. Бувала часто у них дома, і вони ніколи не сварились.

Вислухавши заявника та її представника, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 статті 316 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , це підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 13326.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходились в близьких дружніх відносинах, проживали разом з 2012 року, святкували свята разом, їздили відпочивати, що підтверджується спільними фотографіями з різних періодів часу, за різних обставин, під час застіль та святкувань.

У заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був спільний бюджет., що підтверрдили допитані в судовому засіданні свідки.

ОСОБА_1 займалась організацією та проведенням поховання, відповідно до копії договору-замовлення № 075965 від 19.10.2021 року.

27.03.2023 року після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 27 березня 2023 року, звернулась до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори м.Одеси Карпової Н.Н. із заявою про прийняття спадщини. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71929841 від 27 березня 2023 року була відкрита спадкова справа за № 201/2023 , але ОСОБА_1 неможливо встановити як спадкоємця після смерті ОСОБА_5 , оскільки не надано документів, що свідчили б про наявність у заявниці прав на спадкування після померлої особи.

Місце проживання ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , а місце проживання ОСОБА_4 значилось зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 . Але фактично вони проживали разом за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 по день смерті ОСОБА_4 , тобто більше 5 років поспіль, що підтверджується актом про фактичне проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 від 2023 року.

В матеріалах справи - в витребуванної спадкової справі № 201/2023 року - міститься заява зацікавленної особи - ОСОБА_3 , про те , що померлий ОСОБА_4 - ії брат. Вона є власником приватної спільної часткової власності у вигляді 2/3 частки квартири за адресою : АДРЕСА_2 . Вона заявляє , що у разі набуття спадщини ії померлого брата ОСОБА_4 у вигляді 1/3 розміру частки власності №43 житлового будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона відмовляється від будь-яких домагань на свою частину як сестри у спадщини померлого . Матеріальних чи не матеріальних та будь -яких інших претензій до спадкоємця не має та надалі мати не буде.

Вирішуючи питання про встановлення факту, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до пункту 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в статтях 1261-1265 ЦК України.

Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин 2, 3 статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з частиною 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Згідно з пунктом 3.22 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

У пункті 21 постанови Пленуму ВСУ № 7 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини 2 статті 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 2 постанови Пленуму ВСУ № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 2012 року проживала однією сім`ю разом з ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менш як п`ять років на день смерті останньої, що підтверджується показами свідків у судовому засіданні та всіма вищевказаними доказами.

Враховуючи, що встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідне заявнику для реалізації права на оформлення спадкового майна, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 3, 4 СК України, статтями 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1264, 1268 ЦК України, статтями 4, 293, 315, 316 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю зацікавленої особи - ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 13326 від 19 жовтня 2021 року, однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя: Роїк Д.Я.