КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/4729/22 Головуючий у І інстанції Чернової О.В.
Провадження №22-ц/824/9376/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Грабового Олександра Анатолійовича на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у зареєстрованих шлюбних відносинах.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні.

Вдобровільному порядку домовленості щодо утримання спільних дітей сторони не досягли, відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, при цьому останній є здоровим та працездатним, отримує заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 березня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з 10 листопада 2022 року і до досягнення дітьми повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині визначення розміру аліментів, представник ОСОБА_1 - адвокат Грабовий О.А.подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 березня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1372,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 10 листопада 2022 року і до досягнення дітьми повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 року відповідно.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Грабовий О.А.зазначає, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що останній не ухиляється від участі у вихованні дітей та активно приймає участь у їх вихованні, всіма можливими способами, в тому числі і фінансовими, сприяє розвитку спільних з позивачем дітей.

Вказує на те, що під час кожної зустрічі відповідач передає своїм дітям кошти готівкою, які їм необхідні для належного проживання та розвитку, представник скаржника вважає, що відповідач сумлінно виконує свої батьківські обов`язки, а позивач, в свою чергу не довела розміри щомісячних витрат, які сплачуються на утримання спільних з апелянтом малолітніх дітей.

Крім того, в апеляційній скарзі вказано, що позовна заява та матеріали справи не містять жодного доказу який би свідчив про те, що відповідач дійсно працює та систематично отримує заробітну плату та її розмір.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Грабовий О.А. в апеляційній скарзі зазначає, що згідно довідки з військово-лікарської комісії № 1/537 від 01 лютого 2023 року, виданої за наслідками проведеного медичного огляду ВЛК, у відповідача було виявлено складні захворювання, а саме: відкритокутова ІІІ глаукома, діабетична ретинопатія препроліферативна стадія, ускладнена катаракта обох очей та інші захворювання, в наслідок яких останнього було визнано не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що позивач чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дітьми.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому 19 червня 2004 року шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданого 19 червня 2009 року Виконкомом Бучанської селищної ради м. Ірпінь Київської області, актовий запис № 40.

Від вказаного шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 05 травня 2010 року, виданим Виконкомом Бучанської міської ради Київської області, актовий запис № 100, та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 18 квітня 2012 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис 87, батьками яких в свідоцтві про їх народження записані ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спільні діти сторін проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач, в свою чергу, на день винесення рішення по справі заперечень щодо позовних вимог не надав, тому розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку спільних дітей сторін.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 3 вказаної Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку.

Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 3 вищезазначеної статті суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Положеннями статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2833 гривні.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

З матеріалів справи вбачається, що наразі діти сторін проживають разом з матір`ю. ОСОБА_1 є їхнім батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не було досягнуто, тому колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей саме в розмірі 3000,00 грн на кожну дитину.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не ухиляється та добровільно передає своїм дітям кошти готівкою, які їм необхідні для належного проживання та розвитку, є підтвердженням того, що останній має можливість сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява та матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив про те, що відповідач дійсно працює та систематично отримує заробітну плату, апеляційний суд відхиляє, так як сторона відповідача не надала доказів на спростування вказаного позивачем твердження.

Крім того, відсутність постійного джерела доходу не звільняє ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Довідку ВЛК від 01 лютого 2023 року, з якої вбачається, що відповідач непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку, не може бути взята до уваги, оскільки дана довідка не підтверджує майновий стан відповідача, не є підтвердженням неможливості сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей в стягнутому судом розмірі, не є доказом скрутного матеріального становища, не свідчить про непрацездатністьОСОБА_1 .

Апеляційний суд також залишає поза увагою доводи апеляційної скарги про те, що позивач чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дітьми, оскільки вони виходять за межі предмету даного позову.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків суду першої інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до незгоди скаржника з висновком суду.

Звертаючись з апеляційною скаргою, представник ОСОБА_1 - адвокат Грабовий О.А. не обґрунтував належним чином та не надав доказів неможливості сплачувати аліменти в розмірі 3000,00 грн на кожну дитину.

Водночас, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, матеріальних потреб дітей, обов`язку другого з батьків також утримувати дітей, стану здоров`я платника аліментів, який є чоловіком працездатного віку, а відомості про незадовільний стан його здоров`я відсутні, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн на кожну дитину.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 80, 81, 367, 369, 374, 375 України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Грабового Олександра Анатолійовичазалишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 22 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана