Дата документу 22.12.2023 Справа № 337/3530/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 337/3530/23 Головуючий у І інстанції: Бредун Д.С.
Провадження № 22-ц/807/2059/23 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Біліченка О.О.звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що ОСОБА_1 у період 2003 - 2022 років працював у шкідливих умовах на підприємстві «Запоріжсталь». 26.12.2022 звільнився з ПАТ «Запоріжсталь» за власним бажанням.

Внаслідок впливу шкідливих виробничих факторів за місцем роботи позивач отримав професійне захворювання: (отруєння) уз зв`язку з наявністю на робочому місці вогнетривника (на гарячих дільницях робіт) мартенівського цеху ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» шкідливих виробничих факторів надмірного фізичного навантаження, підвищеного виробничого шуму, запиленості повітря робочої зони.

Згідно з п.п.17, 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 14.11.2022, внаслідок тривалого стажу роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (19 років 05 місяців). Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) наявність на робочому місці вогнетривника (на гарячих дільницях робіт) мартенівського цеху ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» шкідливих виробничих факторів надмірного фізичного навантаження, підвищеного виробничого шуму, запиленості повітря робочої зони.

Згідно з Довідкою до акту огляду МСЕК від 26.06.2023 серії 12 ААА №125092 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, причиною якої визначено професійне захворювання. Згідно з Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 26.06.2023 серії 12 ААҐ №165649, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, ступінь втрати професійної працездатності позивача складає 60%.

Позивач зазначав, що отримане професійне захворювання призводить до його фізичних та моральних страждань, які мають бути компенсовані одноразово відповідачем в межах розумності, виваженості та справедливості. Внаслідок отриманого професійного захворювання він не може вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку в ЛПЗ, приймати ліки, без яких стан здоров`я погіршується. Крім того, позивач зазнає постійних фізичних страждань у зв`язку з професійним захворюванням, наслідком чого є душевні страждання, хвилювання, депресивний стан. З 41 року свого життя 19 років 5 місяців з них ОСОБА_1 працював за робітничим професійним напрямком на підприємстві відповідача, інших спеціальностей він не має. Однак, за станом свого здоров`я, позивач більше ніколи не може працювати за фахом. Таким чином змінилась якість життя позивача, що завдає йому постійних моральних страждань. Спричинену йому відповідачем моральну шкоду в грошовому вимірі ОСОБА_1 оцінює в 60000 грн.

Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Біліченка О.О.просив суд стягнути з ПАТ «Запоріжсталь» на його користь одноразово грошову суму в розмірі 60000 грн, як відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені судові витрати на правову допомогу.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, в розмірі 60000 грн та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Стягнуто в дохід держави з ПАТ «Запоріжсталь» судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині визначення витрат на правову допомогу та не включення до суми відшкодування суми податків та зборів, ПАТ «Запоріжсталь» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить змінити рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2023 року в частині розміру витрат на правничу допомогу, зменшивши її до 2000 грн. Крім того, просить змінити оскаржуване рішення «в частині стягнення моральної шкоди із урахуванням вимог податкового законодавства України на час виконання судового рішення».

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що витрати на правничу допомогу стягнуті за судовим рішенням є неспівмірними зі складністю справи. Вважає, що виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням обставин, за яких позивачем було отримано професійне захворювання, сума відшкодування витрат на правничу допомогу повинна бути зменшена до 2000 грн.

В апеляційній скарзі також міститься посилання на порушення судом першої інстанції норм матеріального права - Податкового кодексу України. Оскаржуваним судовим рішенням суму моральної шкоди стягнуто без її подальшого оподаткування, а отже, окрім сплати моральної шкоди, суд зобов`язав ПАТ «Запоріжсталь» додатково оплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» № 466-ІХ від 16.01.2020 (були внесені зміни до Податкового кодексу України, а саме у ст. 164 пункт 164.2 підпункту 164.2.14 пункт "а" доповнено словами: "а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Ці зміни набули чинності 23 травня 2020 року.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Біліченка О.О. заперечує проти її доводів, просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Крім того ОСОБА_1 в особі представника адвоката Біліченка О.О. надав суду клопотання про стягнення витрат на правову допомогу з квитанцією до прибуткового ордеру, акт приймання-передачі виконаних робіт, в якому просить стягнути з ПАТ «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, яких він зазнав під час розгляду справи в апеляційному суді, в розмірі 1500 грн.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, зазначено, що у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Також, за приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів звертає увагу, що переглядає рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2023 року в частині, що стосується витрат на правничу допомогу та в частині визначення суми моральної шкоди щодо оподаткування, як того просить скаржник.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з огляду на таке.

За вимогами п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає повною мірою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховував дані медичних документів про лікування позивача, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, та дійшов висновку що засадам розумності, виваженості та справедливості буде відповідати моральна шкода у розмірі 60000 грн.

Із таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, проте зауважує, що при визначенні суми на відшкодування витрат на правову допомогу суд виходив з того, що ОСОБА_1 отримував правову допомогу адвоката, розмір якої підтверджено матеріалами справи. Проте апеляційний суд вважає посилковим такий висновок суду з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розміру витрат, яких зазнав позивач на правову допомогу.

Так, суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами справи і не заперечували сторони, що ОСОБА_1 з 24.05.2003 по 26.12.2022 року працював на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь».

26.12.2022 ОСОБА_1 було звільнено відповідно до ст. 38 КУпП України за власним бажанням.

За медичним висновком №2715 від 19.10.2022 ОСОБА_1 встановлено вперше виявлене хронічне професійне захворювання (отруєння) і протипоказана робота з фізичним навантаженням, інтенсивним шумом, пилом.

Як вбачається з п.п.17, 18 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 14 листопада 2022 року, внаслідок тривалого стажу роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (19 років 05 місяців). Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) наявність на робочому місці вогнетривника (на гарячих дільницях робіт) мартенівського цеху ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» шкідливих виробничих факторів надмірного фізичного навантаження, підвищеного виробничого шуму, запиленості повітря робочої зони.

Відповідно до Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння), затвердженої першим заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області, ОСОБА_1 має загальний стаж роботи 24 роки 08 місяців 12 днів, з них 19 років 05 місяців 08 днів на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» вогнетривником у мартенівському цеху, пов`язані з шкідливим факторами. Умови та характер праці (особливо шкідливі та особливо важкі), що відповідає Списку №1.

У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями ОСОБА_1 було встановлено 60% втрати працездатності, що підтверджується довідками МСЕК від 26.06.2023 серії 12 ААҐ №165649 та третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 26.06.2023 серії 12 ААА №125092.

26.06.2023 року ОСОБА_1 встановлена Індивідуальна програма реабілітації інваліда №1305.

Отже, внаслідок професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, звертатись до ряду лікарів, проходити лікування і реабілітації, у зв`язку із чим було порушено його нормальні життєві зв`язки, у зв`язку з чим він має право на відшкодування моральної шкоди.

На думку колегії суддів, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, беручи до уваги конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сума у 60000 грн є достатнім, розумним та справедливим розміром відшкодування моральної шкоди позивачу.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, судом першої інстанції при винесенні судового рішення суду не було враховано, що положеннями Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яке набрало чинності 23 травня 2020 року, внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди, з огляду на наступне.

Законодавство у сфері оподаткування встановлює, що будь-який дохід, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного періоду, підлягає оподаткуванню згідно положень ст. 164 Податкового кодексу України. При цьому, пп. 164.2.14 Податкового кодексу України має деякі винятки із загального правила, за якими не оподатковуються, зокрема, і суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Аналогічну правову позицію з цього питання викладено у постанові Верховного Суду у справі № 180/683/13-ц від 25.07.2018, за якою Верховний Суд встановив, що Податковий кодекс України визначає види отриманих фізичними особами доходів, які зараховують до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (ст. 164 ПКУ), і доходів, які не беруть до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (ст. 165 ПКУ).

При цьому Верховний Суд звернув увагу, що згідно з пп. "а" пп. 164.2.14 до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку належить зараховувати дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Тобто сума, яку за рішенням суду стягують на користь платника податків для відшкодування збитків, завданих останньому внаслідок заподіяння шкоди його життю та здоров`ю, оподаткуванню не підлягає.

Проте Законом № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України», якими підпункт "а" підпункту 164.2.14 доповнено словами "а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Зазначена норма набрала чинності з 23.05.2020р.

За приписами статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав.

Таким чином, обмеження її розміру для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб. Саме таку категорію платників податків законом було звільнено від оподаткування стягнутих за рішенням суду сум моральної шкоди, що закріплено у вище вказаному правовому висновку ВС.

Аналогічного висновку також дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04 серпня 2021 року по справі № 332/2120/20, провадження № 61-11843ск21.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що «з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи […]».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Апеляційний суд констатує, що під час дослідження матеріалів справи суд першої інстанції не врахував, що вони не мають підтвердження наданих адвокатом послуг. Таких як договір про надання правової допомоги, в якому визначено гонорар адвоката, детальний опис виконаних адвокатом робіт з підтвердженням їх вартості, акту приймання-передачі таких послуг. Так, матеріали справи містять тільки копію ордера на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Біліченком О.О. (а.с. 23), що сам по собі не може бути обґрунтованим підтвердження отримання позивачем правової допомоги адвокат у заявленому розмірі у 8000 грн.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2023 року у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22) зазначено, що: «при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини».

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги щодо витрат понесених позивачем на правничу допомогу, стягнутих на користь ОСОБА_1 є обґрунтованими, у зв`язку з чим рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2023 року в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні відшкодування таких витрат, оскільки вони не є підтвердженими.

Подаючи відзив на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Біліченка О.О. просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу, в обґрунтування чого надав ордер на надання правничої (правової) допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 01 липня 2023 року, акт приймання виконаних робіт (послуг) № 2 від 28 жовтня 2023 року за договором про надання правової допомоги від 07 липня 2023 року, відповідно до якого адвокат Біліченко О.О. надав, а ОСОБА_1 прийняв такі послуги у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я: складання відзиву на апеляційну скаргу ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2023 року (фіксована оплата) 1500 грн. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 28 жовтня 2023 року, адвокат прийняв від ОСОБА_1 оплату у розмірі 1500 грн.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд доходить висновку про задоволення клопотання, оскільки заявник надав докази фактично понесених витрат в розмірі 1500 грн, вони є підтвердженими, і за наслідками апеляційного розгляду судове рішення не підлягає скасуванню по суті заявлених позовних вимог. При цьому колегія суддів вважає, що стягнення витрат на правову допомогу в заявленому розмірі забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного як одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, відсутність заперечень ПАТ «Запоріжсталь» проти розміру витрат на правову допомогу, яких зазнав позивач під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а також ту обставину, що сума судових витрат є пропорційною розміру задоволених позовних вимог, колегія суддів доходить висновку про те, що представник позивача довів, що визначений ним розмір правової допомоги повною мірою відповідає принципам розумності та співмірності.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2023 рокув частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 гривень скасувати. Прийняти в цій частині нову постанову, якою:

«У задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу, яких він зазнав під час розгляду справи в суді першої інстанції відмовити».

В іншій частині Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на правову допомогу під час розгляду справи в апеляційному суді в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: