Постанова

Іменем України

21 червня 2023 року

м. Київ

справа № 403/12547/12

провадження № 61-12950св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року, прийняту у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

У вересні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», банк), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» мотивувало тим, що 16 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 014/3181/147572/73, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 26 554,00 доларів США строком на 84 місяці, тобто до 16 квітня 2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,95%.

Позивач вказував, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач кредитні зобов`язання належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 23 липня 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 88 276,35 доларів США, що еквівалентно 705 592,87 грн, із яких: 23 244,39 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 185 792,41 грн; 8 903,46 доларів США - заборгованість за простроченими процентами, що еквівалентно 71 165, 36 грн; 29 302,52 доларів США - пеня нарахована на тілом кредиту, що еквівалентно 234 215,04 грн; 26 825,98 доларів США - пеня, нарахована на проценти, що еквівалентно 214 420,06 грн.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 014/3181/147572/73 у розмірі 705 592,87 грн та вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 17 грудня 2012 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості у розмірі 705 592,87 грн та судовий збір у розмірі 3 219,00 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення. Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2012 року скасовано, справа призначена до розгляду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2020 року замінено позивача у цивільній справі на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал».

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 014/3181/147572/73 у розмірі 705 592,87 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 185 792,41 грн, заборгованості за простроченими процентами -71 165,36 грн, пені, нарахованої на тіло кредиту - 234 215,04 грн, пені, нарахованої на проценти - 214 420,06 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» судовий збір у розмірі 3 219,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував, що відповідач допустив прострочення сплати періодичних платежів за кредитом, основне зобов`язання не виконано, боржник має перед позивачем заборгованість за кредитним договором, розрахунок якої міститься у справі та є обґрунтованим.

При цьому спростовуючи посилання відповідача, викладені у заяві про перегляд заочного рішення на те, що банком було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль, який реалізовано, і кошти від реалізації мали б піти на погашення кредиту, суд першої інстанції вказав, що позбавлений можливості перевірити ці твердження, оскільки право подавати докази мають сторони у справі. Суд не може самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору. Відповідач не надав жодних доказів щодо вартості реалізованого майна. Позивач також цей факт не довів належними та допустимими доказами, тому перевірити твердження відповідача суд не може.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року скасовано.

У задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 828,50 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції вказав, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року витребувано у позивача договір застави транспортного засобу від 15 квітня 2008 року № 014/14536/3181/73, який укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 ; договір купівлі-продажу заставного майна - транспортного засобу (якщо він був реалізований); детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 014/14536/3181/73, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , із зазначенням всіх складових заборгованості, вказавши розмір надходження грошових коштів у рахунок погашення заборгованості із зазначенням дати їх надходження.

Однак позивач цю ухвалу у повному обсязі не виконав, витребувані докази суду не направив, представник позивача у судовому засіданні не надав.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач не скористався наданими йому правами, не спростував доводи апеляційної скарги та не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно з частиною першою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Стягнути судові витрати за розгляд справи у суді касаційної інстанції, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

23 грудня 2022 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У січні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

30 травня 2023 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, внаслідок чого скасував законне рішення суду першої інстанції.

Заявник вказує, що судом апеляційної інстанції тягар доведення відсутності факту заборгованості покладено на правонаступника кредитора, а не на відповідача, що є порушенням принципу змагальності. На виконання ухвали суду апеляційної інстанції заявник надав копію договору застави, повідомив про відсутність договорів купівлі-продажу заставного майна. Тобто, у позивача відсутні будь-які відомості про вилучення у заставодавця спірного автомобіля та його подальшу реалізацію. Для з`ясування таких обставин було направлено запит до первісного кредитора - АТ «Райффайзен Банк», який відмовив у наданні інформації, пославшись на банківську таємницю.

Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, заявник вказує, що набув право вимоги за кредитним договором та договором застави автомобіля від Акціонерного товариства «Оксі Банк» (далі - АТ «Оксі Банк»). Замінено обтяжувача з АТ «Оксі Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал», що є прямим доказом того, що на автомобіль не було звернуто стягнення у рахунок погашення боргу. Обтяження на спірний автомобіль зареєстровано 21 квітня 2008 року і чинне до цього часу (продовжувалося), обтяжувач - ТОВ «Вердикт Капітал», що підтверджує те, що на автомобіль не було звернуто стягнення кредитором.

Заявник вважає, що певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує, оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

На противагу наданим позивачем доказам, які підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує наявність боргу, відповідач не долучив жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу на підтвердження тих обставин, на які він посилається, як на підставу своєї позиції, не долучив альтернативного розрахунку боргу, доказів відчуження автомобіля.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18, від 23 січня 2018 року у справі № 755/7704/15-ц (провадження № 61-283св18), від 28 січня 2019 року у справі № 922/3782/17.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Афонін О. О. подав до Верховного Суду відзив, у якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року без змін, як таку, що постановлена з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.

Представник відповідача звертає увагу на те, що матеріали справи не містять копії листа-відповіді від АТ «Райффайзен Банк», яким відмовлено надати інформацію, не містять і витяг з реєстру рухомого майна. Крім того, ніщо не заважало позивачу надати до суду апеляційної інстанції детальний розрахунок заборгованості за кредитом, із зазначенням всіх складових заборгованості, вказавши розмір надходження грошових коштів у рахунок погашення заборгованості із зазначенням дати їх надходження, адже за позицією кредитора, автомобіль не був реалізований із зарахуванням отриманих коштів у рахунок погашення боргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

16 квітня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір на купівлю транспортного засобу. Згідно з умовами кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 26 554 доларів США строком на 84 місяці, тобто до 16 квітня 2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,95 %.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» умови договору виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому договором.

Відповідач умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 23 липня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 705 592,87 грн, із яких: заборгованість за кредитом - 185 792,41 грн, заборгованість за простроченими процентами - 71 165,36 грн, пеня за тілом кредиту - 234 215,04 грн, пеня за процентами - 214 420,06 грн.

Згідно з договором про відступлення права вимоги від 02 серпня 2019 року № 114/2-16, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк», позивач відступив своє право вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 014/3181/147572/73 новому кредитору - АТ «Оксі Банк».

02 серпня 2019 року між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого АТ «Оксі Банк» відступило своє право вимоги за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 014/3181/147572/73 новому кредитору - ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року витребувано у ТОВ «Вердикт Капітал» відповідним чином завірені копії документів:

- договір застави транспортного засобу від 15 квітня 2008 року №014/14536/3181/73, який був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 ;

- договір купівлі-продажу заставного майна - транспортного засобу (якщо він був реалізований);

- детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 014/3181/147572/73, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , із зазначенням всіх складових заборгованості, вказавши розмір надходження грошових коштів у рахунок погашення заборгованості із зазначенням дати їх надходження.

Зобов`язано позивача надати докази у строк до 02 вересня 2022 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

- судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, зокрема, суди належним чином не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ТОВ «Вердикт Капітал»підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції не відповідає з огляду на таке.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин п`ятої-сьомої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом

у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, встановив, що відповідач допустив прострочення сплати періодичних платежів за кредитом, основне зобов`язання залишилося не виконаним, боржник має перед позивачем заборгованість за кредитним договором від 16 квітня 2008 року, розрахунок, наданий позивачем (том 1, а.с. 14-15), відповідач не спростував, іншого розрахунку суду не надав.

Спростувавши посилання відповідача, викладені у заяві про перегляд заочного рішення, про те, що банк звернув стягнення на предмет застави - автомобіль, який реалізовано, і кошти від реалізації мали б піти на погашення кредиту, суд першої інстанції вказав, що позбавлений можливості перевірити ці твердження, оскільки право подавати докази мають сторони у справі, а суд не може самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, тому дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором від 16 квітня 2008 року, яка утворилася станом на 23 липня 2012 року у розмірі 705 592,87 грн.

Суд апеляційної інстанцій, скасовуючи законне рішення суду першої інстанції, не звернув уваги на те, що відповідач не долучив жодного доказу на підтвердження тих обставин, на які він посилається, як на підставу своєї позиції, при цьому апеляційний суд безпідставно поклав на позивача тягар доведення тих обставин, на які посилався відповідач.

Судом першої інстанції було з`ясовано фактичні обставини справи, надано оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення у відповідності до вимог статті 263 ЦПК України.

Отже, доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції положень частини першої статті 13 ЦПК України знайшли своє підтвердження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

У справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені повно.

За таких обставин касаційну скаргу слід задовольнити, постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року скасувати, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року залишити в силі.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За розгляд справи у суді касаційної інстанції ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило судовий збір у розмірі 6 438,00 грн, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Крім того, у касаційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, а саме на професійну правничу допомогу у розмірі 18 250,00 грн.

На підтвердження понесених судових витрат позивач надав:

- копію договору про надання правової допомоги від 07 жовтня 2022 року № 07-10/2022, відповідно до пункту 2.1 якого сторони погодили, що Адвокатське об`єднання у порядку та на умовах, визначених цим договором зобов`язується надавати клієнту, на підставі доручень останнього (усних або письмових), правову допомогу, визначену у пунктах 2.1.1-2.17;

- додаток № 1 до договору № 07-10/2022 про надання правової допомоги від 07 жовтня 2022 рок, згідно з пунктом 2 якого визначено, що сторони домовилися, що за правову допомогу, передбачену у пункті 2.1 договору, клієнт оплачує Адвокатському об`єднанню винагороду у формі гонорару, що складає 3 650,00 грн без ПДВ за одну годину витраченого часу;

- заяву про надання юридичної допомоги № 1 від 19 грудня 2022 року;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 19 грудня 2022 року, з якого встановлено, що клієнт отримав послуги з супроводу судової справи № 403/12547/12 на які було затрачено чотири години часу, на загальну суму 18 250,00 грн.

Колегія суддів, вивчивши докази, подані ТОВ «Вердикт Капітал» на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції, з урахуванням вимог частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України вважає їх співмірними із заявленими вимогами. При цьому колегія суддів констатує, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом, наданим йому положенням частини шостої статті 137 ЦПК України, щодо заявлення клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» слід стягнути судові витрати за розгляд справи у суді касаційної інстанції (витрати на правову допомогу та судовий збір) у розмірі 24 688,00 грн.

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року скасувати, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () судові витрати за розгляд справи у суді касаційної інстанції у розмірі 24 688,00 грн (двадцять чотири тисячі шістсот вісімдесят вісім грн 00 коп.).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

С. Ф. Хопта