Справа № 686/3670/23
Провадження № 2/686/2406/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі судового засідання Лазоренко К.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши йому в користування житлову кімнату площею 8,3 кв.м., а відповідачу - житлову кімнату площею 12,3 кв.м. Житлову кімнату площею 17,2 кв.м., кухню площею 7,2 кв.м., ванну площею 2,7 кв.м., туалет площею 1,1 кв.м., коридор площею 10,5 кв.м., кладову площею 1 кв.м. та лоджії площею 1,8 кв.м. та 1,8 кв.м. залишити в спільному користуванні, посилаючись на те, що кожній із сторін на праві власності належить по її частки. Однак, в добровільному порядку домовитись про її користування вони не взмозі.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на відсутність порушення прав позивача в користуванні даної квартири, оскільки кожний із сторін проживає в зазначеній в позові кімнатою від народження.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 319 ч. 1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що кожній із сторін на праві власності належить по частки квартири АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат площею 17,2 кв.м., 8,3 кв.м. та 12,3 кв.м. З відповідачем в даній квартирі проживає її неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим..

У постанові Верховного Суду України від 3 жовтня 2018 року у справі №363/928/16-ц зроблено висновок, що "оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників".

Суд вважає за можливе визначити порядок користування спірною квартирою, запропонований позивачем, який відповідає інтересам дитини відповідача, а остання та її представник іншого варіанту не запропонували.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 319 ч. 1, 321 ч. 1, 358, 391 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити наступний порядок користування квартири АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 8,3 кв.м., а ОСОБА_3 - житлову кімнату площею 12,3 кв.м. Житлову кімнату площею 17,2 кв.м., кухню площею 7,2 кв.м., ванну площею 2,7 кв.м., туалет площею 1,1 кв.м., коридор площею 10,5 кв.м., кладову площею 1 кв.м. та лоджії площею 1,8 кв.м. та 1,8 кв.м. залишити в спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

23.06.2023