Житомирський апеляційний суд
Справа №296/13/22 Головуючий у 1-й інст. Маслак В.П.
Категорія 76 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О. Ю.

суддів Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.,

при секретарі Чішман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №296/13/22 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради про визнання незаконними та скасування наказів про відсторонення від роботи, про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

за апеляційною скаргою Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 16 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П. у м. Житомирі,

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради №221/к/тр від 08.11.2021, №252/к/тр від 02.12.2021 про відсторонення її від роботи на час відсутності щеплень проти COVID-19 без збереження заробітної плати; стягнення з відповідача середньої заробітної плату за час вимушеного прогулу з 08.11.2021 по 28.02.2022 в сумі 46643,22грн. В обґрунтування позову зазначила, що працює асистентом кафедри природничих та соціально-гуманітарних дисциплін Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради. Вважає, що були відсутні передбачені законом підстави для відсторонення.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 16 серпня 2022 року позов задоволено. Визнано незаконними та скасовано накази Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради №221/к/тр від 08.11.2021, №252/к/тр від 02.12.2021 про відсторонення ОСОБА_1 , стягнуто з Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.11.2021 по 28.02.2022 в сумі 46643,22грн., вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Житомирський медичний інститут Житомирської міської ради просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» керівник закладу освіти зобов`язаний відсторонити працівника від роботи, якщо у нього відсутнє щеплення проти COVID-19 або відсутні абсолютні протипоказання. Строк відсторонення триватиме до усунення причин, що його зумовили, тобто на період дії карантину або до отримання щеплення проти COVID-19. Наказ МОЗ України №2153 пройшов необхідну процедуру по введенню його в дію. Відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництва та організації, для яких таке щеплення є обов`язковим, є підставою для відсторонення працівника. З 08.11.2021 позивачка ніяку роботу не виконувала, тому відсутні правові підстави для нарахування та виплати заробітної плати.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 08.11.2021 асистента кафедри природничих та соціально-гуманітарних дисциплін Житомирського медичного інституту ЖОР ОСОБА_1 письмово повідомлено про те, що з 08.11.2021 на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення проти COVID-19 є обов`язковим для працівників закладу освіти. У разі, якщо до 09.00 год. 08.11.2021 вона не надасть документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення або довідку про абсолютні протипоказання до профілактичних щеплень, 08.11.2021 її буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст.46 КЗпП України та ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Наказом за №221/к/тр від 08.11.2021 ОСОБА_1 було відсторонено від роботи з 08.11.2021 на час відсутності щеплень проти COVID-19 без збереження заробітної плати.

Наказом за №233/к/тр від 15.11.2021 асистента кафедри природничих та соціально-гуманітарних дисциплін Житомирського медичного інституту ЖОР ОСОБА_1 з 01.12.2021 звільнено із займаної посади, в зв`язку з закінченням строку дії контракту (а.с.26).

В подальшому, наказом за №244/к/тр від 17.11.2021 позивача з 02.12.2021 по 01.12.2023 призначено на посаду асистента кафедри природничих та соціально-гуманітарних дисциплін Житомирського медичного інституту ЖОР.

Після чого, повідомленням Житомирського медичного інституту ЖОР за №548/05.03 від 02.12.2021 ОСОБА_1 вдруге було повідомлено про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 та необхідність надати до 09.00 год. 02.12.2021 документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення або довідку про абсолютні протипоказання до профілактичних щеплень .

Наказом за №252/к/тр від 02.12.2021 ОСОБА_1 з 02.12.2021, на час відсутності щеплення проти COVID-19, повторно відсторонено від роботи.

Виходячи з системного аналізу положень Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ, Інструкції про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи…, затвердженої наказом МОЗ від 14.04.1995 №66, Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів» від 09.12.2020 №1236,Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом МОЗ від 04.10.2021 №2153, законом передбачено відсторонення від роботи певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19.

Разом з тим, у постанові від 14 грудня 2022 року у справі №130/3548/21 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що в кожному конкретному випадку для вирішення питання про наявність підстав для обов`язкового щеплення працівника проти COVID-19 і, відповідно, для відсторонення працівника від роботи, слід виходити не тільки з Переліку № 153, але й оцінки загрози, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник.

Відсторонення особи від роботи, що може мати наслідком позбавлення її в такий спосіб заробітку без індивідуальної оцінки поведінки цієї особи, лише на тій підставі, що вона працює на певному підприємстві, у закладі, установі, іншій організації, може бути виправданим за наявності дуже переконливих підстав. У кожному випадку слід перевіряти, чи була можливість досягнути поставленої легітимної мети шляхом застосування менш суворих, ніж відсторонення працівника від роботи, заходів після проведення індивідуальної оцінки виконуваних ним трудових обов`язків, зокрема, оцінки об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми, можливості організації дистанційної чи надомної роботи тощо.

Застосування до позивача передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» заходів відбулось без жодної індивідуальної оцінки виконуваних нею трудових обов`язків, зокрема об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми. Відповідач не довів нагальність потреби у відстороненні саме позивачки від роботи, не надав суду першої та апеляційної інстанції жодних доказів на підтвердження того, що в період відсторонення навчальний заклад працював в звичайному режимі, навчальний процес відбувався в очній формі та що обіймаючи посаду асистента кафедри природничих та соціально-гуманітарних дисциплін ОСОБА_1 могла спричинити поширення коронавірусної інфекції серед працівників, інших громадян.

Отже, позивачку відсторонили від роботи, позбавивши на час відсторонення заробітку, лише тому, що вона працювала на підприємстві, всі працівники якого підлягали обов`язковому щепленню проти COVID-19 (тоді як для працівників підприємств багатьох інших галузей економіки України таке щеплення було добровільним). Таке відсторонення не можна вважати пропорційним меті охорони здоров`я населення та самої позивачки.

Оскільки дії роботодавця не були пропорційними переслідуваній легітимній меті, для досягнення якої держава передбачила можливість відсторонення працівника від роботи, позов підлягає задоволенню, але з інших мотивів, чим викладені судом першої інстанції.

Право позивачки на працю з відповідною оплатою було безпідставно порушене відповідачем шляхом видання незаконного наказу про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, тому в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права є стягнення із відповідача невиплаченої заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи.

За таких обставин рішення належить змінити, виклавши його резолютивну частину в редакції даної постанови.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради задовольнити частково.

Змінити рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 серпня 2022 року, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: