ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5013/23 Справа № 213/4187/15 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 213/4187/15

провадження № 22-ц/803/5013/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимофєєвої В.О.,

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

заінтересована особа ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 213/4187/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересована особа ОСОБА_1 , про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,

на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року (суддя Попов В.В.),постановлену в приміщенні Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 18 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В жовтні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, яка обґрунтована тим, що 22.02.2016 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалив рішення у справі № 213/4187/15-ц про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500974825. 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № 500974825 від 01.04.2015 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Кредитні Ініціативи», яке в свою чергу на підставі Договору факторингу від 26.12.2018 року відступило право вимоги вказаної заборгованості ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста». 16.01.2019 року між ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста». та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 16-01/19/1, на підставі якого ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за Кредитним договором № 500974825 від 01.04.2015 року. Таким чином, з 16.01.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал набуло права вимоги за кредитним договором № 500974825 від 01.04.2015 року, яким був предметом розгляду справи № 213/4187,15-ц, що зумовило ТОВ «Вердикт Капітал» звернутись до суду з відповідною заявою про заміну стягувача його правонаступником.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал про заміну сторони (стягувача) у справі правонаступником задоволено: змінено сторону (стягувача) ПАТ «Альфа-Банк» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» щодо виконання заочного рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.06.2016 року у справі № 213/4187/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500974825 від 01.04.2015 року.

Ухвала суду мотивована тим, що підставою правонаступництва юридичної особи є відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке в даному випадку ТОВ «Вердикт Капітал» підтверджено документально.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та відмовити ТОВ «Вердикт Капітал» в задоволенні заяви про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що для заміни сторони у виконавчому провадженні на її правонаступника необхідною умовою такої заміни є саме існування виконавчого провадження. Разом з тим, матеріалами справи не підтверджено інформацію про відкриття відповідного виконавчого провадження. Вважає, що подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви, а тому в її задоволенні слід відмовити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від скаржника надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2016 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500974825 від 01.04.2015 року в розмірі 51 113,67 грн.

На підставі рішення суду 07.10.2016 року стягувачу направлено виконавчий лист.

21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № 500974825 від 01.04.2015 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Кредитні Ініціативи», яке в свою чергу на підставі Договору факторингу від 26.12.2018 року відступило право вимоги вказаної заборгованості ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

16.01.2019 року між ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 16-01/19/1, на підставі якого ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за Кредитним договором № 500974825 від 01.04.2015 року.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

За частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, суд першої інстанції виходив з того, що підставою правонаступництва юридичної особи є відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке в даному випадку ТОВ «Вердикт Капітал» підтверджено документально.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Частиною 1 статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Таким чином, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно із частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником, і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

В постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суди мають встановити, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Необхідно відмітити, що згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону про виконавче провадження для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Отже, це правило розповсюджується на заміну сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України). У свою чергу, аналогічні умови розповсюджуються на процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, яке стосується будь-якої стадії судового процесу, відповідно до частини другої статті 55 ЦПК України.

Отже, якщо немає підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження чи для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, то немає і підстав для процесуального правонаступництва.

З матеріалів справи встановлено, що заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2016 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500974825 від 01.04.2015 року в розмірі 51 113,67 грн.

Інгулецький районним суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі заяви представника ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа у справі від 19 вересня 2016 року направив на адресу банку виконавчий лист. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ПАТ «Альфа-Банк» отримано виконавчий лист 13 жовтня 2016 року.

При цьому, рішення суду набрало законної сили 04 березня 2016 року, а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, з урахуванням вимог статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року, яким діяв на той час, був до 13 жовтня 2017 року.

ПАТ «Альфа-Банк», отримавши виконавчий лист у справі, не скористалося своїм правом його пред`явлення до виконання. Тобто, за виконавчим листом виконавцем не вирішувалося питання щодо відкриття виконавчого провадження. В свою чергу, ані АТ «Альфа-Банк», ані інші особи, яким неодноразово передавалося право вимоги заборгованості за кредитним договором, не зверталися до суду з заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист у справі № 213/4187/15-ц не пред`являвся до виконання, строк пред`явлення виконавчого документа сплив ще 13 жовтня 2017 року.

Вирішуючи питання щодо заміни стягувача, вищезазначені обставини не були враховані судом першої інстанції.

Таким чином, враховуючи обставини в даній справі, норми чинного законодавства, а також висновки Верховного Суду, викладені в постановах за наслідками розгляду аналогічних справ, колегія суддів доходить висновку про відсутність правових підстав для процесуального правонаступництва.

Не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.

Суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони стягувача його правонаступником.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів з огляду на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вищезазначене та те, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 536,80 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року скасувати.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді О.А. Мірута

Я.В. Хейло