Справа № 712/1709/22
Провадження №2/712/1755/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2023 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі - П`ятун Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,
КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, посилаючись на те, що на КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» покладене виконання важливої державної соціальної програми забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання.
Відповідачі не виконують своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати за використану теплову енергію, що приводить до втрати можливості підприємства проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг.
Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.06.2022 року позов КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» задоволено.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.04.2023 року заочне рішення від 21.06.2022 року скасоване, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, про що 26.06.2023 року скерувала до суду заяву.
Відповідач ОСОБА_2 , який також є представником відповідача ОСОБА_3 , в судовому засіданні проти позову заперечував. Вказав, що між ними та КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» відсутній договір на теплопостачання, тому будь-які нарахування за спожиту теплову енергію без договору не відповідають вимогам чинного законодавства. Зазначив, що не отримують гарячу воду від КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго», так як в квартирі встановлений бойлер для підігріву гарячої води. Так само і не отримують теплову енергію для обігріву квартири, так як користуються електричними конвекторами. Тому нарахування за послуги, якими вони фактично не користуються, є незаконними. Також просив застосувати позовну давність до вимог щодо стягнення заборгованості, яка поза межами трьох років. Відмітив, що Постановою Кабінету міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, із заявами до суду не зверталася.
Заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.
КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» відповідно до ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» забезпечує надання населенню послуг з централізованого опалення. Як вбачається з Єдиного Державного Реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, офіційно оприлюдненому на сайті Міністерства юстиції України, основними напрямками діяльності підприємства є:виробництво, постачання, реалізація та розподілення теплової та електричної енергії.
Правовідносини між постачальником теплової енергії і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Постановою КМУ № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».
Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що набрала чинності з 09 червня 2018 року, введено в дію з 01.05.2019 року), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях,будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Як передбачено пунктом 6 цієї частини та статті Закону, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 Закону.
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч.1 ст. 9 ЗУ).
Послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води передбачені статтями 21-22 Закону.
При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється з затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 з наявною заборгованістю не згідний та вказує, що послугами КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» відповідачі не користуються, оскільки встановлене індивідуальне опалення.
Відповідно до законодавства, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення. Відключення споживачів від мережі централізованого опалення здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Законодавством не передбачено окремого Порядку відключення квартир у багатоквартирному будинку від мереж централізованого опалення, тому відключення окремої квартири вимагає дотримання Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, який затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169.
Згідно з цим Порядком, Рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії.
Власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.
Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії.
Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника.
Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проєктної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів.
Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків.
За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил.
Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.
Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.
Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги.
Таким чином, єдиною законною підставою для перегляду умов договору про надання послуг з централізованого теплопостачання, і відповідно припинення нарахування оплати за надані послуги, є наявність акту про відключення квартири від мереж централізованого опалення, затвердженого постійно діючою міжвідомчою комісією, створеною органом місцевого самоврядування. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.
Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Разом з тим, відповідачами доказів відключення будинку чи квартири від централізованого опалення, а саме акту про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП, не надано.
Таким чином, враховуючи положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі мають обов`язок по оплаті заборгованості за спожиту теплову енергію як такі, що зареєстровані у спірній квартирі.
Споживачі (відповідачі) зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги позивачу, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово - комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачів) від оплати послуг в повному обсязі.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідачем ОСОБА_2 заявлене клопотання про застосування строків позовної давності, відповідно до якого відповідач заявив про застосування позовної давності до вимог, стосовно заборгованості, яка поза межами трьох років.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно з ч. 2 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Крім того, положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Згідно наданого позивачем розрахунку, втрати позивача від інфляції унаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань з оплати за житлово-комунальні послуги складають 776,20 грн., а три проценти річних від простроченої суми 262,89 грн.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Наразі, строк дії воєнного стану продовжено.
За змістом Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»: В умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», Кабінет Міністрів України постановляє:
1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.
2. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Відповідачі у своїй заяві, посилаючись на вказаний Указ Президента України зазначили, що всі нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які здійснені позивачем з 24 лютого 2022 року є такими, що заборонені чинним законодавством, а тому не підлягають стягненню з відповідачів.
Разом з тим, відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, сума інфляційних втрат та 3% річних розраховані позивачем по грудень 2021 року, тобто до введення воєнного стану, а тому є такими, що підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2481,00 грн. Оскільки позов задоволено частково, а саме - на 45,6 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачів пропорційно в сумі 1131,33 грн. (2481х45,6/100).
Керуючись ст.ст. 6, 12, 13, 18, 141, 263, 265, 268, 279, ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 625 ЦК України, ст. 162 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» суд, -
Позов Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 28.06.2023.

Головуючий Т.Є.Троян

Учасники справи:

Позивач: Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради, , р/р НОМЕР_4 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, місцезнаходження вул. О.Дашковича, 62, м. Черкаси, 18001.

Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач 3: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .