Справа № 372/4148/23
Провадження № 2-1539/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Сікорській М.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача, третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельників 14», про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 13 736 грн. 60 коп. у якості відшкодування майнової шкоди, судові витрати в розмірі 23 000 грн. 00 коп., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . В липні 2023 року із залученням фахівця ОСОБА_5 , який спеціалізується на будівельних роботах, нею було здійснено утеплення та штукатурення квартири, після чого вона виїхала на відпочинок, в подальшому через декілька днів їй зателефонувала сусідка та повідомила, що відповідач з молодим чоловіком руйнують утеплення квартири, власником якої вона є. Про зазначену подію вона повідомила на спеціальну лінію 102, повідомлення було зареєстроване в інформаційній-телекомунікаційній системі «інформаційний портал Національної поліції України». Після повернення з відпочинку, вона оцінила завдані їй збитки, які були нанесені самоправними, протиправними і відповідно неправомірними діями відповідача та 07.08.2023 року в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України звернулась звернулася з заявою про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України. А тому внаслідок протиправних дій відповідача, що полягали в знищенні та в подальшому вивезенні матеріальних активів, що їй належали на праві власності (речей, будівельних матеріалів), останній наніс їй майнову шкоду (збитки), внаслідок чого вона вимушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

07 вересня 2023 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду в спрощеному провадженні.

Позивачка, будучи допитана в якості свідка в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові та в письмових поясненнях. Пояснила, що кватира власницею якої вона є знаходиться на другому поверсі багатоквартирного будинку, у зв`язку з тим, що взимку в квартирі холодно, вона вирішила утеплити квартиру. З приводу утеплення квартири, вона зверталась до голови ОСББ, зокрема щодо можливості утеплити стіну в коридорі будинку, конкретних заперечень з боку голови ОСББ не було, про що свідчить переписка в мобільному додатку. Після цього вона найняла працівників, які провели роботи з утеплення. Всі роботи проводились за нормами ДБН, пожежної безпеки. На утеплення стіни вона придбала будівельні матеріали, що підтверджується копіями чеків. Після проведення всіх робіт з утеплення, розпочались суперечки з цьому приводу і коли вона була у від`їзді, сусідка повідомила їй про те, що відповідач з помічником обдерли утеплення з стіни та внесли на смітник. В зв`язку з цим вона викликала працівників поліції, але все утеплення вже було зірвано. Після цього їй надійшов лист з ОСББ з актом, наступний лист про штраф надійшов ще пізніше у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом. Коли вона планувала утеплити стіну, відповідач, як голова ОСББ конкретних заперечень з цьому приводу не висловлював. Вона розуміла що сходова клітина є місцем загального користування, однак вона під час проведення робіт з утеплення стіни не порушувала ніяких норм, з іншими жителями будинку вона нічого не погоджувала, оскільки це нічим не передбачено. Письмово до голови ОСББ з даного приводу вона не зверталась, дозволів ніяких не отримувала. Договору про проведення будівельних робіт з утеплення стіни вона не укладала, акт виконаних робіт також не складався. До матеріалів справи вона долучила тільки чеки на придбання будівельних матеріалів. Згоди від ОСББ вона не отримувала. Як власник квартири вона зробила все правильно, не порушуючи ніяких норм.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові та в письмових поясненнях. надав аналогічні пояснення.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні. Пояснив, що позивачка провела робот з утеплення стіни на сходинковій клітині самовільно з порушенням норм ДБН, у зв`язку з чим зменшилась ширини коридору з 1,2 м до 1,13 м. В результаті таких дій позивачки ДСНС могли б скласти припис з цього приводу і зупинити використання. Офіційного договору з працівниками, які проводили ремонтні роботи з утеплення стіни позивачка не укладала. Позивачка утеплила стіну використовуючи легкозаймисті матеріали. Дозвіл на проведення таких будівельних робіт позивачка не отримувала. Працівники, які проводили роботи з утеплення стіни не мають відповідної ліцензії. Проведення робіт не було погоджено з іншими жителями багатоквартирного будинку. Він особисто не проводив ці роботи, але був присутній під час їх проведення. Свідок позивачки бачила його всього декілька секунд, вона бачила, як виносили сміття, це йому повідомив робітник, який проводив роботи з демонтажу незаконного утеплення. Він інженер з будівництва, він вимірював рулеткою ширину сходів. Внаслідок дій позивачки було порушено 3 пункти статуту ОСББ. Зборами ОСББ дозвіл на проведення робіт з утеплення позивачці не надавався. Він особисто не займався демонтажем, вивозом сміття, організацією демонтажу. Акт про демонтаж складено.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимоги заперечила в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні. Надала аналогічні пояснення. Також додатково пояснила, що позивачка звертається до відповідача, як до фізичної особи з позовом про відшкодування шкоди, однак в даному випадку слід зазначити, про те, що відповідач діяв, як голова ОСББ, а не як фізична особа, а тому ОСОБА_3 не є належним відповідачем в даному випадку. Позивачкою не доведено позовні вимоги. Крім того також зазначила, що за неправомірні дії позивачки, її було притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідач не мав умислу на заподіяння майнової шкоди позивачці, він діяв в інтересах ОСББ.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що виконував на замовлення позивачки будівельні роботи з утеплення стіни між другим та третім поверхами. Ремонті роботи він робив чотири дні. Договору з виконання даних робіт він з позивачкою не укладав за виконану роботу він отримав плату в розмірі 9 500 гривень, подати не сплачував. Він провів всі необхідні ремонтні роботи з утеплення стіни, окрім фарбування. Ліцензії він не має, проекту виконання робіт в нього не має. Місце де необхідно проводити ремонтні роботи йому показала позивачка.

Свідок ОСОБА_6 будучи упр. директором ОСББ, в судовому засіданні пояснив, що виявив на внутрішній стороні сходів утеплення, про що повідомив відповідача, як голову ОСББ, йому про проведення таких будівельних робіт не було відомо. ОСББ не надавало позивачці дозволів на проведення таких будівельних робіт, внаслідок чого він викликав працівників поліції та повісив оголошення про те, щоб припинили проводити будівельні роботи. Працівники поліції склали протокол про самочинні будівельні роботи. Коли відбувались всі ці події, позивачки не було. Колі він виявив, незаконне проведення будівельних робіт, стіна вже була утеплена та поштукатурена, але не пофарбована.

Свідок ОСОБА_7 будучи членом правління ОСББ в судовому засіданні пояснив, що виконавчий директор ОСББ повідомив йому про проведення робіт з утеплення, однак ОСББ дозволу на проведення робіт не надавало. Він був присутній, коли приїздили працівники поліції, він бачив конструкцію з утеплення, підписував акт про незаконне проведення робіт з утеплення, підписував акт про демонтаж після претензії про відновлення та приймав рішення правління про демонтаж. З цього приводу була створена комісія. Раніше випадків самочинного проведення будівельних робіт не було. Комісія була створена на підставі рішення Правління.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 27.07.2023 року вона була свідком того, як здирали утеплення з стіни її сусідки. Утеплення здирали двоє чоловіків, один з них був відповідача, а іншого вона не знає, він був з спеціальним інструментом та в печатках. На даний час вона там не проживає, а влітку проживала. В неї виникали конфлікти з відповідачем через наявність в неї боргу перед ОСББ.

Вислухавши позивача, відповідача, представників сторін, свідків, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В своїй позовній заяві позивачка зазначає, що на праві приватної власності їй належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Зазначена квартира належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно 47785610 від 17.11.2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31. Квартира знаходиться на другому поверсі багатоповерхового будинку, секції Б одна із стін квартири межує зі сходами коридорів поверхів (окремий вихід від ліфтових клітин). В зимовий період, враховуючи розташування квартири та вхідних дверей будинку до загальних сходів коридорів поверхів, стіна квартири, яка межує зі сходами значно промерзає і відповідно в квартирі виникають умови, які створюють загрози здоров`ю людей, що в ній проживають.

В липні 2023 року, з залученням фахівця ОСОБА_5 , що спеціалізується на будівельних роботах, нею було здійснено утеплення та штукатурення стіни (що межує зі сходами) квартири.

23 липня 2023 року, вона виїхала на відпочинок в санаторій до місця Трускавця.

27 липня 2023 року, близько 7 годин 30 хвили їй зателефонувала сусідка з квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 і повідомила, що ОСОБА_3 з молодим чоловіком руйнують утеплення квартири, власником якої вона є.

Про зазначену подію (правопорушення), вона в інформаційній-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" (журнал єдиного обліку) за №10001. За адресою скоєння правопорушення було здійснено виїзд співробітників Національної поліції України, які здійснили фото та відео фіксацію наслідків даної події в будинку АДРЕСА_3 , зібрані матеріали передані до Обухівського відділу поліції ГУ НП у Київській області для прийняття процесуального рішення у встановленому порядку.

04 серпня 2023 року вона повернулася з відпочинку та оцінивши збитки, які їй були нанесені самоправними, протиправними і відповідно неправомірними діями громадянина ОСОБА_3 , в порядку ч. 1 ст.214 Кримінального процесуального кодексу України, 07.08.2023 року, звернулася з заявою про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками злочину передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України, що полягали у самоправному, тобто самовільному, всупереч установленому законом порядку, вчинення дій, якими була заподіяна значна шкода інтересам позивача.

Громадянин ОСОБА_3 (відповідач) своїми протиправними діями, що полягали в знищенні та в подальшому вивезенні матеріальних активів, що належали їй на праві власності (речей, будівельних матеріалів), наніс останній майнову шкоду (збитки) у розмірі 13 736 грн. 60 коп.

Зазначена заява зареєстрована в інформаційній-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" (журнал єдиного обліку) за №10606. Обухівським відділом поліції Головного управління Національної поліції у Київській області були розглянуті повідомлення від 27.07.2023 року та заява від 07.08.2023 року, зареєстровані за № 10001 та № 10606 відповідно, отримана відповідь №11393/109/1009/03-202 від 18.08.2023 року, в якій констатовано, що звернення зареєстровані, в зібраних матеріалах вбачаються цивільно-правові відносини, які вирішуються у судовому порядку.

У зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом.

При наданні правової оцінки спірним правовідносинам суд приймає до уваги наступне.

Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі собою не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права й інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) Позивача порушені, не визнані або оспорені Відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) Позивач звернувся до суду.

Як зазначає Позивач в позовній заяві «протиправними діями Відповідача були порушені права Позивача, у зв`язку з чим їй була спричинена матеріальна шкода. Відповідач вчиняючи дії, всупереч установленому законом порядку, по знищенню майна Позивача у вигляді будівельних матеріалів достеменно знав, що його дії завдають останньому майнову шкоду».

Позивач жодним чином в позовній заяві не повідомив в чому саме полягала неправомірна поведінка Відповідача, які дії (або бездіяльність) були вчинені з боку Відповідача, в чому саме полягали ці дії, які на думку Позивача були неправомірні, здійснені всупереч установленому законом порядку, що привели до знищення майна Позивача у вигляді будівельних матеріалів, чим останньому була заподіяна майнова шкода.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала, якщо особа доведе, що шкода завдана не з її вини, то вона звільняється від її відшкодування.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Разом з тим, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди. Окрім того, акт завдання шкоди необхідно поділяти на такі складові елементи: а) протиправна поведінка; б) настання шкоди; в) причинний зв`язок між двома першими елементами; г) вина завдавача шкоди.

До того ж, перераховані підстави визнаються загальними, оскільки для виникнення відповідальності їх наявність вимагається в усіх випадках, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд враховує, що шкода заподіяна майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії (бездіяльність) останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. ( ст. 386 ЦК України).

В юридичній доктрині неправомірними діями або неправомірною поведінкою прийнято вважати неналежну або протиправну поведінка, мотивованою умисною чи навмисною метою або упертою байдужістю до наслідків своїх вчинків. Це дія, яка заборонена, або невиконання того, що вимагається.

Так, з боку Відповідача відсутня неправомірна поведінка, натомість Відповідач, будучи Головою правління ОССБ «Будівельників-14» діяв у відповідності та у спосіб, передбачений Статутом з огляду на наступне.

Відповідач - ОСОБА_3 , будучі Головою правління ОСББ «Будівельників-14», діє на підставі Статуту, здійснює свої повноваження в межах та у спосіб встановлений діючим законодавством України. Копія Статуту ОСББ «Будівельників-14» було додано Позивачем до матеріалів справи.

Згідно п.3.17 Статуту ОСББ «Будівельників-14» я, як керівник ОСББ здійснюю наступні повноваження:

«3.17. На виконання своїх повноважень голова правління:

3.17.1. веде засідання правління, якщо правління не доручило ведення засідання іншому члену правління.

3.17.2. забезпечує виконання рішень загальних зборів та рішень правління.

3.17.3. діє без доручення від імені Об`єднання та укладає в межах своєї компетенції договори і вчиняє інші правочини відповідно до рішень правління.

3.17.4. розпоряджається коштами Об`єднання відповідно до затвердженого кошторису та рішень правління, має право першого підпису фінансових документів об`єднання.

3.17.5. за рішенням правління наймає на роботу в Об`єднання працівників та звільняє їх, застосовує до них заходи заохочення та накладає стягнення, видає обов`язкові для працівників Об`єднання накази у сфері трудових правовідносин.

3.17.6. за рішенням правління видає довіреності на представництво інтересів Об`єднання іншим особам.

3.17.7. за рішенням правління відкриває і закриває рахунки Об`єднання в банківських установах та інших фінансових установах, підписує банківські та інші фінансові документи.

3.17.8. забезпечує та контролює належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам.

3.17.9. відповідно до рішень правління здійснює інші дії, спрямовані на досягнення мети та завдань Об`єднання.»

Отже, будучи посадовою особою, виконуючі контролюючу функцію щодо належного санітарного, протипожежного та технічного стану спільного майна, що належить усім співвласникам ОСББ «Будівельників-14», 19 липня 2023 р. відповідачем в присутності інших членів правління було виявлено та зафіксовано в Акті обстеження факт порушення Правил проживання у житловому будинку, а саме: на сходовій клітині секції "Б" між 2-м та 3-м поверхами, житлового будинку АДРЕСА_3 утеплена та оштукатурена частина стіни, що знаходиться між сходовою клітиною та квартирою АДРЕСА_4 . Оскільки сходова клітина є приміщенням загального користування (допоміжні приміщення), відноситься до спільного майна багатоквартирного будинку, вищезазначені роботи мали проводились виключно за узгодженням з іншими співвласниками. Співвласники житлового будинку АДРЕСА_3 згоду на проведення таких робіт не надавали, при цьому, Позивач, як власниця кв. АДРЕСА_4 підтвердили, що роботи виконувались на її замовлення.

27 липня 2023 р. комісією ОСББ «Будівельників-14» було складено Акт про демонтаж незаконного утеплення стіни і прийнято рішення: демонтувати утеплювач та штукатурку, що знаходяться на стіні сходової клітини секції "Б" між 2-м та 3-м поверхами, житлового будинку АДРЕСА_3 . Запропонувати ОСОБА_1 до 28.07.2023 р. відновити поверхню стіни до первісного стану, а саме: поґрунтувати, оштукатурити та пофарбувати у 2 шари тим самим кольором, яким стіна була пофарбована ( копія Акту додається);

27 липня 2023 р. Рішенням Правління ОСББ «Будівельників-14» №15 застосувати до власниці квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 відповідальність, що передбачена п.9.1 Правил проживання в житловому багатоквартирному будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 та користування спільним сумісним майном ОСББ «Будівельників-14», які затверджені загальними зборами 9.06.2019 року, а саме: зобов`язати усунути порушення за власний рахунок та сплатити штраф на рахунок ОСББ в розмірі 0,5 мінімальної заробітної плати.

03 серпня 2023 р. на адресу Позивача була направлена претензія в установленому законом порядку щодо необхідності відновлення поверхні частини стіни, що знаходиться між сходовою клітиною та квартирою АДРЕСА_4 , а також щодо сплати штрафу в розмірі 3 350,00 грн. з наданням усіх підтверджуючих документів.

11 серпня 2023 р. Відповідачем, ОСОБА_3 , як главою ОСББ «Будівельників-14» було складено Протокол № УМВ 001 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Даний Протокол було складено у присутності 3-х осіб, для складання Протоколу Позивач також були запрошена, але відмовилась прийняти участь, надавати пояснення, при цьому, через месенджер Viber повідомила, що будете приймати участь в засіданні адміністративної комісії, створеної при виконавчому комітеті Української міської ради.

30 серпня 2023 р. на засідання адміністративної комісії Позивач не з`явилась, по результатам розгляду адміністративної справи, комісія прийняла рішення, що Позивачем було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ст.150 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З вище зазначеного вбачається, що Відповідач діяв як посадова особа ОСББ «Будівельників-14», діяв у відповідності до Статуту та у спосіб, передбачений діючим законодавством України. Натомість будь-яких діянь, які б були вчинені ним саме як фізичною особою у спірних правовідносинах, під час судового розгляду не встановлено, що свідчить додатково про неналежність відповідача у цьому спорі.

Також слід зазначити, що правова регламентація суспільних відносин, що виникають у разі завдання шкоди як протиправними, так і правомірними діями, передбачена главою 82 ЦК України. Норми, що регулюють зобов`язання, що виникають із завдання шкоди, являють самостійний інститут цивільного права України, який, у свою чергу, складається з двох субінститутів: 1) деліктних зобов`язань та 2) зобов`язань, що виникають у зв`язку завдання шкоди правомірними діями.

Правомірне завдання шкоди іншій особі може стати підставою для виникнення зобов`язання по її відшкодуванню лише за наявності спеціальних умов, а саме: правомірний характер дій, в результаті яких спричиняється шкода іншим особам; наявність причинного зв`язку між правомірними діями, якими завдана шкода, і шкодою, яка настала; наявність спеціального закону, який передбачає обов`язок відшкодувати правомірно завдану шкоду.

Цивільний кодекс містить виняткові випадки відшкодування правомірно завданої шкоди визначені вичерпним чином, а саме: до зобов`язань, що виникають в результаті завдання шкоди правомірною поведінкою особи, відносяться, зокрема: відшкодування шкоди, завданої в стані крайньої необхідності (ст.1171 ЦК України); відшкодування шкоди, завданої реквізицією майна (ст.353 ЦК України); відшкодування шкоди, завданої в результаті прийняття закону про припинення права власності на певне майно (ст.1170 ЦК України); відшкодування шкоди, завданої в результаті загальної аварії; відшкодування шкоди, завданої особою у разі здійснення нею права на самозахист (ст.1169 ЦК України).

Таким чином, шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується тільки у випадках, прямо передбачених законом. Отже, якщо Позивачу і завдана майнова шкода у вигляді втрати будівельних матеріалів на загальну суму 13 736,00 грн. внаслідок правомірних дій Відповідача, як Голови правління ОСББ «Будівельників-14», то цей випадок не є винятком і не передбачений ні Цивільним кодексом України, ні спеціальними законами, що регулюються діяльність ОСББ в України, тобто, в даному випадку, відсутні зобов`язання на відшкодування заподіяної шкоди внаслідок правомірних дій.

Крім того, треба зазначити, що частиною 1 статті 1193 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується.

У зазначеній статті, містяться підстави, за яких деліктна відповідальність не має місця взагалі або її розмір зменшується порівняно із вимогою відшкодування шкоди в повному обсязі ( ст. 1166 ЦК). До них відносять вину потерпілого та матеріальне становище фізичної особи, яка завдала шкоди.

Вина потерпілого це психологічне ставлення потерпілого до своєї поведінки, яка, порушуючи норми об`єктивного права, тягне застосування певної санкції, що проявляється в зменшенні чи в позбавленні потерпілого права на відшкодування. У разі завдання шкоди враховуються тільки умисел та груба необережність потерпілого.

Згідно ч. 1 ст. 1193 ЦК умисел потерпілого відноситься до юридичного факту, за наявності якого особа, яка завдала шкоди, безумовно звільняється від обов`язку її відшкодувати. Діяти умисно означає передбачати і бажати настання шкоди або свідомо її допускати.

Як вбачається з обставин справи, що наведені вище, Позивач усвідомлював, що проведення утеплення місць загального користування без згоди усіх співвласників порушує норми діючого законодавства України, їй про це неодноразово повідомлялось Відповідачем, але Позивач мала прямий умисел здійснити утеплення без згоди усіх співвласників багатоквартирного будинку і відповідно свідомо допускала настання шкоди у вигляді втрати будівельних матеріалів.

Щодо відсутності у Позивача права на проведення утеплення місць загального користування (в т.ч. допоміжних приміщень) слід прийняти до уваги наступне.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до допоміжних належать приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України , власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Треба зазначити, що Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка наступає за порушення правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під`їздів, придомових територій, порушення правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарне їх утримання, а також самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень, використання їх не за призначенням, псування жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об`єктів благоустрою.

Згідно ст.1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» ( надалі - Закон), спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Згідно ст. 5 вказаного Закону, спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 цього Закону співвласники мають право: вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника; одержувати інформацію про технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, умови його утримання та експлуатації, витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та надходження, отримані від його використання; безоплатно одержувати інформацію про суб`єктів права власності на всі квартири та нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку і площу таких квартир та приміщень у порядку і межах, визначених законом; ознайомлюватися з рішеннями (протоколами) зборів співвласників, листками опитування, робити з них копії; на відшкодування винною особою збитків, завданих спільному майну багатоквартирного будинку, у розмірі, що відповідає частці кожного співвласника; інші права, визначені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Згідно ст. 7 Закону співвласники зобов`язані зокрема забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням.

Треба зазначити, що Рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Будівельників-14» від 09.06.2019 р. було затверджено Правила проживання у житловому будинку, які обов`язкові до виконання усіма співвласниками ОСББ «Будівельників-14».

Пунктом 8.1. цих Правил передбачено, що співвласник зобов`язаний дотримуватися вимог державних Правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки та санітарних норм.

Пунктом 8 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572 передбачено, що співвласники житлового будинку, гуртожитку зобов`язані забезпечувати належне утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, поточний і капітальний ремонт, технічне переоснащення спільного майна житлового будинку, гуртожитку пропорційно до частки співвласника на умовах спів-фінансування.

Стаття 179 Житлового кодексу України, передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Доказами того, що з боку Позивача було порушено Правила проживання у житловому будинку є постанова №14 від 20.08.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Щодо безпідставності позову слід зазначити наступне.

Право на звернення до суду гарантується. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому процесуальним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого його віднесено законом.

Таким чином, підставою для звернення до суду з позовом є порушення прав або охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, Позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також обирає спосіб захисту такого права.

Водночас суд перевіряє доводи Позивача та залежно від встановленого вирішує питання про наявність або відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права або інтересу, а також з`ясовує, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права передбаченим законодавством способам, а також чи забезпечує спосіб захисту поновлення порушеного права позивача.

Однак подача завідомо безпідставного позову за відсутності предмета спору або у спорі, що має вочевидь штучний характер, не спрямована на реальний захист прав, адже особа зловживає своїм правом на судовий захист, не маючи на меті захисту будь-якого охоронюваного законом інтересу.

Хоча цивільне процесуальне законодавство не містить критеріїв визначення безпідставного або штучного позову і однозначно встановити, що позов є таким, без дослідження в сукупності всіх обставин справи, не видається за можливе. Але треба зазначити, що критерієм завідомо безпідставного позову є його очевидна неправомірність, про що може свідчити подача позову всупереч наявним правовим висновкам у спірних правовідносинах, встановлених в порядку, передбаченим законом.

Однак, Позивач подаючи цей позов заздалегідь усвідомлював або мав усвідомлювати безпідставність свого позову та всупереч інтересам правосуддя, а також засадам судочинства, звернувся з таким позовом, хоча ознаки безпідставності позову, Позивач усвідомлював під час його подачі, який носить очевидно штучний характер такого спору.

Враховуючи вищевикладені критерії безпідставності позову суд погоджується із позицією відповідача про те, що звернувшись до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди до фізичної особи ОСОБА_3 , позивач діяв всупереч інтересам правосуддя, а також засадам судочинства.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо судне має обґрунтованого сумнів у щодо достовірності цих обставина бо добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене, наявні усі підстави для відмови Позивачу у задоволені позовних вимог, зважаючи на наступне: у Позивача відсутнє цивільне право на відшкодування шкоди в сумі 13 736,00 грн. 60 коп. з боку Відповідача, так як останній діяв правомірно, тобто у відповідності з законом, а Позивачем жодним доказом не доведено зворотнє, в діях Позивача вбачається протиправна поведінка у вигляді неправомірний дій по утепленню місць загального користування (допоміжного приміщення), що призвело до вчинення з боку Позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ст.150 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що відповідно є підставою для відмови в позові, позивач звернувся до суду з безпідставним позовом, що має штучний характер такого спору;

Враховуючи встановлені під час розгляду справи фактичні обставини справи, судом достовірно не встановлено обставин, які б об`єктивно і переконливо вказували на те, що саме відповідачем не було дотримано вимог вищезазначених нормативно-правових актів, що призвело до завдання майнової шкоди позивачу.

Поряд із тим, суд погоджується із позицією відповідача про те, що роботи по утепленню внутрішніх стін будинку на сходах загального користування були проведені позивачем самочинно без узгодження із іншими співвласниками та із грубими порушеннями чинного законодавства. Відтак, позивач не набула такого законного права чи інтересу, який би підлягав судовому захисту.

Суд вважає, що позивачем не спростовано твердження відповідача про відсутність вини у завданні майнової шкоди.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності суд вважає, що під час судового розгляду не встановлено фактичні обставини, покладені в основу позову, а саме сукупністю досліджених судом доказів переконливо не підтверджується факт завдання майнової шкоди позивачу, саме внаслідок протиправних дій відповідача. Так, під час судового розгляду не було підтверджено належними і допустимими доказами твердження позову про те, що завдання майнової шкоди сталось саме з вини відповідача, що саме відповідач повинен нести відповідальність за спричинення майнової шкоди позивачеві.

Досліджені судом докази та встановлені фактичні обставини справи належним чином не підтверджують факт спричинення шкоди позивачу внаслідок винних дій відповідача, не дають достатніх підстав вважати, що між шкодою та винними діями саме відповідача є безпосередній причинний зв`язок. Отже, в даному випадку не встановлено наявність всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, що свідчить про неможливість настання цивільно-правової відповідальності визначеного позовом відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи позову про винуватість відповідача у спричиненні позивачеві передбаченої позовом матеріальної шкоди залишились недоведеними.

Наявність правових і фактичних підстав виникнення у відповідача обов`язку відшкодувати шкоду не зазначено у позові та не виявлено під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом не встановлено наявності порушень прав чи законних інтересів позивача, які виникли з вини відповідачів та які б підлягали судовому захисту.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Підстав для стягнення з позивача витрати на правову допомогу суд не вбачає, оскільки доказів фактичного понесення відповідачем таких витрати суду не подано.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 4, 11, 16, 22, 23, 382, 383, 396, 1166, 1192, 1193 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельників 14», про відшкодування майнової шкоди відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко