Справа № 754/7153/23
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2023 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Буша Н.Д., розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 до Національного музею історії України про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м.Києва звернулась ОСОБА_1 з вказаним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.06.2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Після відкриття провадження у справі судом встановлено, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статті 175 ЦПК України.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши долучені до неї матеріали, суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При зверненні до суду позивач зазначила, що вона звільнена від сплати судового збору, посилаючись на п.1, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» закріплено перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду в справі № 728/2955/18 від 10 січня 2019 року, де зазначено, що починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як слідує із змісту позовної заяви, наведених позивачем мотивів та додатків до позову, останньою оспорюється наказ відповідача №118/К від 26.10.2021 р. «Про звільнення ОСОБА_1 », згідно якого позивача звільнено за п. 1 ст.40 КЗпП України.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Натомість, використання позивачем певної назви матеріально-правової вимоги не змінює дійсної суті вимоги та не може слугувати підставою для застосування пільги щодо сплати судового збору, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Що стосується позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судом встановлено наступне.

Згідно з ч.1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.5 ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Із положень приписів ст.ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст. 1,2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці», середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Крім того, вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав. Вихідна допомога не належить до компенсаційних виплат, які, для прикладу, виплачуються при переведенні на роботу в іншу місцевість.

Тобто, середній заробіток за час вимушеного прогулу, не підпадає під категорію пільг при сплаті судового збору за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Також в своїй постанові від 27.04.2021 у справі № 182/729/17 Верховний Суд висловив думку про те, що згідно з частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами).

Таким чином, при відсутності у позовній заяві та матеріалах позову відомостей про наявність інших пільг при зверненні до суду, позивач має сплатити судовий збір на загальних підставах та надати до суду розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу та розрахунок вихідної допомоги при звільненні.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 2589 грн.

Як зазначено в позовній заяві, прохальна її частина має одночасно вимогу майнового характеру та вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073,60 грн.

Також п.1 ч.3 ст. 4 Закону №3674-VI визначено, що за подання до позовної заяви майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13420,00 грн.).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Суд зазначає, що позовна заява містить вимогу немайнового характеру: стягнути з Національного музею історії України на користь позивача моральну шкоду в розмірі 55 000 грн., за яку слід сплатити судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Також, позовна заява містить вимоги майнового характеру: стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. При цьому, розмір, в якому слід стягнути середній заробіток та вихідної допомоги визначено 20 722,05 грн., тому сплаті підлягає судовий збір в мінімальному розмірі за ці дві вимоги по - 1073,60 грн. (2147,20 грн.).

Отже, в даному випадку, розмір судового збору, який необхідно сплатити позивачу за подання цих позовних вимог становить 2147,20 грн. (1073,60 грн. + 1073,60 грн.).

Вказані вище недоліки не дають можливості подальшого розгляду справи з урахуванням того, що від сторони відповідача на адресу суду надійшло клопотання про перехід справи з порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в перехід до загального позовного провадження з викликом сторін.

Пред`явлена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки позивач в порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України не сплатила судовий збір.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Національного музею історії України про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Судовий збір за подання позовної заяви необхідно сплатити на рахунок отримувача № рахунку (ІВАN): UA0026004, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Деснян.р-н/22030101, код отримувача , Код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: - судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2147,20 грн.

Надати позивачу строк для усунення недоліків терміном у 5 днів з моменту отримання копії ухвали суду. У спосіб на виконання даної ухвали суду позивачу подати відповідну заяву через канцелярію суду або направити засобами поштового зв`язку протягом визначеного строку.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Д.Буша