Дата документу 20.12.2023 Справа № 336/6448/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6448/19 Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
Провадження № 22-ц/807/2266/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

Гончар М.С

суддів: Подліянової Г.С.

за участю секретаря: Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2023 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: ОСОБА_3 (боржник), ОСОБА_1 (стягувач), Центральний відділ Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, де просила замінити стягувача у виконавчому провадженні № 60832294 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду від 06.12.2004р. (справа 2-4259/04), на підставі виконавчого документа № 333/6448/19 від 03.12.2019р., замінивши стягувача з ОСОБА_1 на неї - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Вобґрунтування заяви вказано, що на виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває зведене виконавче провадження № 66104686, до якого входить відкрите на підставі дубліката виконавчого листа № 333/6448/19, виданого 03.12.2019р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до їх повноліття.

28.03.2015р. ОСОБА_5 набув повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 26.01.2022р. на час набуття повноліття ОСОБА_5 заборгованість за аліментами на його утримання була відсутня, у зв`язку з чим рішення суду в цій частині є виконаним. Надалі рішення виконувалось в частині утримання неповнолітньої ОСОБА_2 , за аліментами на яку уторилась заборгованість, яка сформована у виконавчому провадженні № 60832294 щодо ОСОБА_2 .

06.12.2019р. заявниця набула повноліття та бажає самостійно реалізувати свої права щодо заборгованості по належним їй аліментам, які не були сплачені за час її неповноліття. Вказує, що 10.05.2023р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено договір відступлення права вимоги. Тому заявник вважає, що наявні підстави для здійснення заміни стягувача ОСОБА_6 (її матері) на неї як її правонаступника - дитини, яка досягла повноліття та може сама розпоряджатись правами щодо заборгованості.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд вказував, що маються суперечності між відомостями про заборгованість у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, згідно з якими борг складає 633 093,34 грн., та договором про відступлення права вимоги, у якому цей борг вказаний у сумі 792 087,10 грн. Крім того, суд зазначив, що аліменти стягувались на двох дітей у загальній частці у розмірі 1/3 від доходу платника, та син ОСОБА_5 також досяг повноліття, з чого вбачається, що має рівні з заявницею ОСОБА_2 права на частину заборгованості по аліментам. При цьому, суд вказував, що є не підтвердженим той факт, що по аліментам на ОСОБА_5 заборгованість відсутня.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, стягувач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_2 набула повноліття, а тому набула процесуальної дієздатності, і бажає самостійно реалізувати свої права. Підтвердженням суми заборгованості є відповідна довідка Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) та відповідний розрахунок зазначеної заборгованості, які були надані разом з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Вказує, що зазначена заборгованість розрахована станом на день досягнення дочкою повноліття та не потребує перерахунку.

Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, що заборгованість в сумі 792 087,10 грн. визначена за двома виконавчими провадженнями, що об`єднані у одне зведене: щодо аліментів та щодо пені. Але питання заявником поставлено про заміну стягувача лише у виконавчому провадженні щодо аліментів. Таким чином, відмова у задоволенні заяви на підставах, наведених судом, є помилковою, оскільки базується на неправильно встановлених судом обставинах.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, крім адвоката Гончара Д.В., який представляє інтереси заявниці ОСОБА_7 .

Адвокатом Гончаром Д.В. підтримана апеляційна скарга ОСОБА_8 , а також зазначено, що судом вже здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні щодо пені, але за аліментами у заміні стягувача відмовлено. Вважає, що заявницею надано

вичерпний перелік доказів, які підтверджують доводи її заяви, але суд помилково вважав, що мається якийсь спір з приводу заборгованості по аліментам між дітьми, в той час як такого спору не мається.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення адвоката Гончара Д.В., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2004 у цивільній справі № 2-4259/04 позов ОСОБА_4 було задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до їх повноліття.

На виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 60832294 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 03.12.2019 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей, залишок заборгованості складає 633 093,34 грн. (лист від 09.05.2023).

На час подання заяви про заміну сторони у вказаному виконавчому провадженні до суду як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягли повноліття.

10.05.2023р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_6 передала ОСОБА_2 право вимоги згідно виконавчих листів № 336/6448/19 від 03.12.2019 року та № 336/910/20 від 13.07.2021 року на загальну суму 792 087,10 грн.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутні належні докази щодо наявності заборгованості ОСОБА_3 по аліментам на суму 792 087,10 грн., щодо якої було укладено вищевказаний договір, зокрема, це суперечить відомостям виконавчого провадження, а також стосується інтересів не лише ОСОБА_2 , а також ОСОБА_5 . Тому заяву ОСОБА_2 залишив без задоволення.

Між тим, колегія з цим висновок суду не погоджується з огляду на таке вмотивування.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Згідно з приписами статті 177 СК України майном дитини управляють її батьки, доки вона не досягне повноліття, коли батьки мають повернути їй майно.

Отже, у разі досягнення дитиною, на яку стягуються аліменти, повноліття, але за наявності заборгованості по аліментам, у неї з`являється право на витребування цієї заборгованості безпосередньо від платника та розпорядження цими коштами самостійно, тобто вона у разі наявності такого бажання може замінити стяґгувача у цих правовідносинах.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження, що призводить до заміни стягувача й у виконавчому провадженні.

Відносини між стягувачем та повнолітньою дитиною у такому разі мають бути узгодженими та не носити характеру спору.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 10.05.2023р. право вимоги за виконавчим документом № 336/6448/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 адліментів на утримання неповнолітніх дітей перейшло до ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Отже, вибуття стягувача у цих відносин відбулось як за приписами ст.ст. 177-179 СК України, так і за положеннями ст. 512 ЦК України, а отже може бути здійснена і процесуальна заміна у судових справах та виконавчих провадженнях.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 5 статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення ОСОБА_2 із заявою про надання їй статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 5 ст. 442 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 .

Зважаючи на вказане, колегія вважає, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню із частковим задоволенням заяви ОСОБА_2 , а саме, щодо заміни ОСОБА_6 на неї як стягувача лише в частині заборгованості по аліментам на її утримання.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні скасувати.

Прийняти постанову наступного змісту:

«Заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні № 60832294 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2004 року (справа № 2-4259/04) на підставі виконавчого документа № 333/6448/19 від 03.12.22019р. з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в частині заборгованості по аліментам на утримання останньої».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2023 року.

Головуючий: С. В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова