Справа № 570/6569/23
Номер провадження 2-з/570/46/2023
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю секретаря судових засідань Гречки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу; визнання майна спільною сумісною власністю подружжя; поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя , -

в с т а н о в и в :

У провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу; визнання майна спільною сумісною власністю подружжя; поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Позивачка просить суд вжити заходи забезпечення позову.

Зазначає, що за період перебування в офіційному шлюбі позивачка з відповідачем набули за договором купівлі-продажу легковий автомобіль марки Ford Fusion, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , право власності на який у 2022 році було оформлено на відповідача ОСОБА_2 у ТЦС 5641. Вищевказаний транспортний засіб ними було придбано за грошові кошти у сумі 11000 (одинадцять тисяч) доларів США.

Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Спірним автомобілем користується виключно відповідач ОСОБА_2 , а позивачка взагалі не має доступу ані до автомобіля, ані до правовстановлюючих документів на нього. В ході усних розмов відповідач неодноразово говорив про те, що зробить все таким чином, аби позивачка не мала жодного права на спірний легковий автомобіль та не отримала нічого.

Позивачка зазначає, що такі висловлювання відповідача слугують правовою підставою для подання нею заяви про забезпечення позову. Покликаючись на положення ч.1 ст. 149, п. 2 ч. 1 ст. 150, ч. 5 ст. 153 ЦПК України, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на автомобіль та встановлення заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження рухомого майна - транспортного засобу легкового автомобіля марки Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: продавати, перереєстровувати, дарувати, надавати у заставу та поруку, вносити на баланс ТОВ, ТзОВ та підприємств, установ інших форм власності.

Дослідивши докази, надані позивачкою, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Згідно з ч.1 та ч.2ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини першої та другої ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так, між сторонами існує спір.

Позивачка зазначає про те, що спірним автомобілем користується виключно відповідач ОСОБА_2 , а позивачка взагалі не має доступу ані до автомобіля, ані до правовстановлюючих документів на нього.

В ході усних розмов відповідач неодноразово говорив про те, що зробить все таким чином, аби позивачка не мала жодного права на спірний легковий автомобіль та не отримала нічого.

Стандарти доказування не передбачають обов`язку суду вважити доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вирогідним, ніж протилежний.

Про це наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 908/1879/17.

Отже, існує загроза того, що відповідач може провести відчуження автомобіля.

З метою уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, а також забезпечення реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні такого рішення суду у випадку задоволення позову слід забезпечити позов.

Суд вважає, що з урахуванням співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявниця звертається до суду, та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії, слід вжити заходи забезпечення позову у виді заборони відповідачеві вчиняти будь-які дії, що спрямовані на відчуження транспортного засобу: продавати, перереєстровувати, дарувати, надавати у заставу та поруку, вносити на баланс ТОВ, ТзОВ та підприємств, установ інших форм власності.

Підстав для накладення арешту на майно суд не знаходить.

За наведеного заява про забезпечення позову підлягає до задоволення частково.

Законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі. Для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно. Першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті. У випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову. У разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Такий висновок про правильне застосування норм права міститься у постанові ВС від 14.06.2021 року у справі № 308/8567/20.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд може розглядати заяву про забезпечення позову як до, так і після відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 149, п. 2 ч. 1 ст. 150, ст.ст. 151, 152, 153, ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву про забезпечення позову задоволити частково.

Забезпечити позов шляхом встановлення заборони ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканцю АДРЕСА_1 ) вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження рухомого майна, транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Ford Fusion», 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: продавати, перереєстровувати, дарувати, надавати у заставу та поруку, вносити на баланс ТОВ, ТзОВ та підприємств, установ інших форм власності.

У задоволенні решти заяви (про арешт автомобіля) відмовити.

Строк пред`являння ухвали до виконання три роки з дати постановлення ухвали.

Копію ухвали надіслати заявниці та її представнику, ТЦС5641 - для виконання, відповідачеві - для відому та виконання.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Красовський О.О.