УХВАЛА

20 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 758/14393/21

провадження № 61-17253ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника Національного університету «Києво-Могилянська академія» - адвоката Липового Ігоря Володимировича, на рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Києво-Могилянська академія» про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Національного університету «Києво-Могилянська академія» майнову шкоду в розмірі 258 523,75 грн та 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнено з Національного університету «Києво-Могилянська академія» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 157 397,87 грн та судові витрати - 5 665 ,24 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року апеляційну скаргу Національного університету «Києво-Могилянська академія» задоволено частково. Рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року в частині розподілу судових витрат змінено, стягнено з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 3 342,49 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У грудні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника Національного університету «Києво-Могилянська академія» - адвоката Липового І. В., на рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року.

У касаційній скарзі Національний університет «Києво-Могилянська академія», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що ціна позову у вказаній справі становить 263 523,75 грн (258 523,75 грн + 5 000,00 грн), яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684*250= 671 000,00 грн).

Враховуючи зазначене вище, рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року та постанова Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судове рішення у справі, з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки висвітлені заявником питання стосуються переоцінки доказів в частині доведеності підстав для відшкодування майнової шкоди та визначення її розміру.

Також Верховний Суд зауважує, що норми права, які регулюють правовідносини щодо відшкодування майнової та моральної шкоди, зокрема статті 23, 1166 Цивільного кодексу України застосовуються судами всіх інстанцій, а практика Верховного Суду щодо застосування зазначених норм матеріального права є сталою. Крім того, зазначений довід заявника, у переважній більшості, зумовлений необхідністю визначення обов`язку доказування розміру заподіяної шкоди стороною позивача або відповідача, що за своєю суттю не свідчить про потребу у формуванні єдиної правозастосовчої практики, оскільки доведення чи спростування тих чи інших обставини у справі відбувається на загальних підставах та покладається на особу, яка доводить (підтверджує) або спростовує такі обставини (стаття 81 ЦПК України), що відповідає, зокрема принципу змагальності (стаття 12 ЦПК України).

Доводи заявника полягають у його незгоді з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин, однак не обґрунтовують фундаментальність вирішених у справі правових питань, та винятковість справи чи значний суспільний інтерес до неї.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Національного університету «Києво-Могилянська академія» - адвоката Липового Ігоря Володимировича, на рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Києво-Могилянська академія» про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян