У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ», що подана представником - Янєв Миколою Олександровичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ», в особі представника - Янєв Миколи Олександровича, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2023 року вказану заяву залишено без руху, із зазначенням недоліків які слід усунути.

В ухвалі про залишення заяви без руху було вказано на те, що:

Згідно позовної заяви, позивач просить суд:

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ»(код в , адреса місцезнаходження: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Жупанатська, 18): - суму заборгованості в розмірі 348,04 грн. за спожиту електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг; - судовий збір, сплачений Позивачем за подання позовної заяви у сумі 2 147,20 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ»(код в , адреса місцезнаходження: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Жупанатська, 18) 5 000, 00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.)витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної цивільної справи в суді першої інстанції. 11.5. Вирішити питання про розподіл судових витрат в суді першої інстанції під час ухвалення рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Так, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується судовий збір 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2023р. згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», та ціни позову, розмір судового збору, що підлягає до сплати становить 2684,00 грн.

Як вбачається із платіжної інструкції №173971 від 22 листопада 2023, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1878 грн. (з урахуванням вимог ч.3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»).

При цьому згідно позовної заяви, подано до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача суми заборгованості за Договором (цивільна справа № 308/14916/23).

За звернення до суду із вищезазначеною заявою про видачу судового наказу позивач у відповідності до вимог ч.1 ст.164 ЦПК України, сплатив судовий збір в розмірі 268, 40 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №138501 від 19.07.2023 р. (Копія платіжного доручення№138501 від 19.07.2023 р. Додаток №3 до цієї позовної заяви).

Проте, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.09.2023 р. у справі № 308/14916/23 було відмовлено у видачі судового наказу

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Так, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується судовий збір 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2023р. згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», та ціни позову, розмір судового збору, що підлягає до сплати становить 2684,00 грн.

Як вбачається із платіжної інструкції №173975 від 22 листопада 2023, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1878 грн. (з урахуванням вимог ч.3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»).

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Слід зазначити ти, що відповідно до ч.2 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір», судом перед відкриттям провадження у справі,перевірено зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Так, згідно виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, зараховано судовий збір у розмірі 1878,80 грн.

Щодо наявної у матеріалах справи платіжної інструкції на суму 268,40 грн., що за твердженням позивача була сплачена при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу до тих самих боржників, то слід зазначити, що:

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Частинами першою та другою статті 9 Закону № 3674-VI передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 3674-VI судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, зокрема й з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Відповідно до частини другої статті 40 «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року №1591-IX (далі - Закон № 1591-IX) платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Постановою правління Національного банку від 29.07.2022 № 163 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг (далі - Інструкція).

Пунктом 37 Розділу Інструкції встановлено, що платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача (або найменування/прізвище, власне ім?я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Пунктом 40 Розділу ? Інструкції визначено, що платник має право ініціювати платіжну операцію за фактичного платника та/або на користь фактичного отримувача коштів шляхом надання платіжної інструкції надавачу платіжних послуг платника. Платіжна інструкція, крім обов`язкових реквізитів, визначених у пункті 37 розділу II цієї Інструкції, повинна містити: 1) унікальний ідентифікатор фактичного платника або найменування/ прізвище, власне ім`я. по батькові (за наявності), код фактичного платника та/або 2) унікальний ідентифікатор фактичного отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код фактичного отримувача.

З огляду на вищевказане, звертаю увагу, що одним з обов`язкових реквізитів платіжного документу є призначення платежу, а також найменування отримувача, код отримувача та номер його рахунку, найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Відповідно до пункту 41 Інструкції, платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Крім того, Верховний Суд, зокрема, в ухвалі від 31 травня 2018 року у справі № 922/496/17 та у постанові від 19 січня 2019 року у справі № 905/1057/18 звернув увагу на обов`язковість правильного оформлення платіжного документу, який підтверджує сплату судового збору та вказав, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Також згідно роз`яснень, наведених у пункті 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Проте, у платіжній інструкції №138501 від 19 липня 2023 року, яка долучена заявником до заяви, у реквізиті «Призначення платежу» зазначено: «Судовий збір, за заявою про видачу судового наказу ТОВ «Закарпаттяенергозбут», Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області». При цьому, прізвище боржника, з якого заявник просить стягнути заборгованість за надані послуги, у цій платіжній інструкції не вказане.

Враховуючи наведене, інформація, яка б надавала можливість ідентифікувати, що саме за подачу заяви про видачу судового наказу, боржником за яким є ОСОБА_1 , заявником сплачено судовий збір, відсутня, а отже суддя дійшов висновку про те, що додана заявником платіжна інструкція не є належним доказом сплати судового збору за даною заявою.

В ухвалі від 05.12.2023 року про залишення позовної заяви без руху було вказано на те, що позивачу слід надати докази на підтвердження сплати ним судового збору у розмірі 268,40 грн., або ж доплатити судовий збір, у вказаному розмірі, та надати відповідне підтвердження до суду.

Також суд зазначив, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, стаття 4 Господарського процесуального кодексу України та статті 7, 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, яка реалізує право на справедливий суд (аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 23.08.2018 у справі № 805/4297/17-а).

Разом з цим, жодних належних та допустимих доказів (в розумінні ст.ст. 77-81 Цивільного процесуального кодексу України), які б підтверджували повноваження зазначеної особи ОСОБА_2 на укладення та підписання договору про надання правової допомоги (який є первинним документом для подальшої видачі ордеру на здійснення адвокатської діяльності для представництва інтересів позивача), в тому числі наказу про призначення на посаду директора ТОВ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ», Статуту в частині повноважень директора такого товариства, матеріали позовної заяви не містять.

Для усунення вказаних в ухвалі недоліків, заявнику було надано час, а саме: три дні з дня отримання ним ухвали про залишення заяви без руху.

Згідно довідки про доставку електронного листа, ухвалу від 05.12.2023 заявником отримано 12.12.2023

Разом із тим, станом на 21.12.2023, недоліки на які вказано в ухвалі про залишення заяви без руху позивачем не усунуто, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком держави.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При вирішенні питання про повернення позивачеві його заяви, судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Також, вважаю за необхідне повідомити позивача, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ», що подана представником - Янєв Миколою Олександровичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,- вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош