Провадження № 2-з/756/216/23
У Х В А Л А

14 грудня 2023 року

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Яценко Н.О. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання недійсними та скасування наказів, скасуваннясвідоцтва про право власності, визнання недійсними актів приймання-передачі, скасування державної реєстрації з одночасним припиненням речових прав на нерухоме майно, відновлення становища, що існувало до порушення та заборону вчиняти певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2023 року звернувся до Оболонського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 , про визнання недійсними та скасування наказів, скасування свідоцтва про право власності, визнання недійсними актів приймання-передачі, скасування державної реєстрації з одночасним припиненням речових прав на нерухоме майно, відновлення становища, що існувало до порушення та заборону вчиняти певні дії.

23 листопада 2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що позовні вимоги стосуються визнання недійсним свідоцтв про право власності, визнання незаконним та скасування наказів, визнання недійсними актів приймання-передачі, що були видані із грубими порушеннями цивільного законодавства України, щодо об`єктів нерухомого майна: 1) Нежилі приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №72) по АДРЕСА_1 що належать ОСОБА_2 ; 2) Нежилі приміщення з №1 по №27 (групи приміщень №73) по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_2 , 11.11.2011 року, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, на замовлення відповідача 1, було складено Акт готовності Об`єкта до експлуатації, а саме нежитлового вбудованого приміщення - Кафе (за БТІ приміщення №73) по АДРЕСА_1 , на сьогоднішній день дані приміщення використовуються як підприємство громадського харчування « Кафе », однак заявник звертає увагу, що у відповідності до вищезазначених документів, нежитлові вбудовані приміщення №37 є офіс 1, а не «Кафе». Враховуючи вищевикладене, функціонування групи нежитлових приміщень № 73 у якості закладу ресторанного господарства, без урахування умов обмежень встановлених законодавством, являється порушенням прав співласників та правил експлуатації багатоквартирного будинку, адже реалізація прав відповідача, як власника нежитлових приміщень, має здійснювати на власний розсуд доти, доки це не призводить до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень, тому просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та будь яким іншим особам вчиняти дії, пов`язані із подальшим використанням нежитлових приміщень №73 за адресою: АДРЕСА_1 у якості закладу ресторанного харчування.

24 листопада 2023 року від представника відповідача - адвоката Іоффе А.Ю. через систему «Електронний суд» було подано заперечення на заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Повідомляє, що будь-яке приміщення не є «закладом ресторанного харчування» тощо, як стверджує позивач. Відповідну діяльність провадять суб`єкти господарювання у порядку, встановленого законодавством. Предметом позову не є діяльність таких суб`єктів господарювання. Позивач в конкретному випадку намагається безпідставно оскаржити право власності відповідача на нерухоме майно. Звертає увагу, що призначення нежитлового приміщення №73, то свого часу воно було погоджене всіма компетентними органами, оскільки без цього не могло бути введено в експлуатацію, а придатність його до використання в якості «кафе» була перевірена приймальною комісією при введенні приміщення в експлуатацію. Зазначене зокрема підтверджується Сертифіктом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві серії КВ №6, а також листом Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 15.02.10 №06-2242. Звертає увагу, що саме по собі визначення функціонального призначення нежитлового приміщення №73 ніяким чином не впливає на право власності Відповідача та не порушує прав співвласників спільного майна багатоквартирного Будинку АДРЕСА_1 , які начебто наявні у Позивача.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк. На підставі вищевикладеного просить відмовити в повному обсязі позивачеві ОСОБА_4 у задоволені поданих ним заяв про вжиття заходів забезпечення позову.

Заяву про забезпечення позову подано до суду з дотриманням порядку, встановленого ч.1 ст.152 ЦПК України.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, зміст заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом досліджений зміст та вимоги позовної заяви, з якої встановлено, що предметом спору в даній справі є: 1.визнання недійсним та скасування: 1. наказу головного управління комунальної власності м. Києва №139-B від 29 лютого 2012 р. про оформлення права власності нерухомого майна за ОСОБА_2 ; 2. наказу головного управління комунальної власності м. Києва №161-В від 06 березня 2012р. про оформлення права власності нерухомого майна за ОСОБА_2 ; 2.скасування Свідоцтва про право власності: 1) НОМЕР_1 видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва про те, що нежилі приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №72) по АДРЕСА_1 дійсно належать ОСОБА_2 ; 2) CAE № НОМЕР_2 видане Головним управлінням комунальної власності м.Києва про те, що нежилі приміщення з №1 по №27 (групи приміщень №73) по АДРЕСА_1 дійсно належать ОСОБА_2 ; 3.визнання недійсними: акт прийому-передачі групи вбудованих нежитлових приміщень №72 від 28 листопада 2011р. за підписом Голови комісії з припинення виконавчого органу Оболонської районної у м. Києві ради та ОСОБА_5 ;? акт прийому-передачі групи вбудованих нежитлових приміщень №72 від 08 грудня 2011р. за підписом ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ; акт прийому-передачі групи вбудованих нежитлових приміщень №73 від 28 листопада 2011р. за підписом Голови комісії з припинення виконавчого органу Оболонської районної у м. Києві ради та ОСОБА_5 ; акт прийому-передачі вбудованих нежитлових приміщень №73 від 08 грудня 2011р. за підписом ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ; 4.На підставі визнання недійсними та скасуванні документів, на підставі яких було проведено державну реєстрацію прав, позивач просить скасувати державну реєстрацію прав з одночасним припиненням речових прав, на нерухоме майно: 1) Нежилі приміщення з №1 по №17 (групи приміщень №72) по АДРЕСА_1 що належать ОСОБА_2 ; 2) Нежилі приміщення з №1 по №27 (групи приміщень №73) по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_2 ; 5.Зобов?язання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом приведення нежилих вбудованих приміщень №72 та №73 місць загального користування та частин майна, яке перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку, в яких нею були виконані певні види робіт, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , до стану, що відповідає робочій документації на будинок. 6.Заборонити ОСОБА_2 проводити будь-які будівельні роботи в місцях загального користування та в частині майна, що перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази в сукупності із положеннями діючого законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову заборони ОСОБА_2 та будь яким іншим особам вчиняти дії, пов`язані із подальшим використанням нежитлових приміщень №73 за адресою: АДРЕСА_1 у якості закладу ресторанного харчування, оскільки відсутні підстави для забезпечення позову у спосіб визначений позивачем. Заява про забезпечення позову фактично зводиться до вирішення спору по суті.

Законом чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для обґрунтованого сумніву, що в разі ухвалення судового рішення буде неможливим або утруднить його виконання, окрім того на даний час відсутні підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та виправданим для ефективного забезпечення захисту порушених прав, оскільки заявник не обґрунтував, а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149,153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнаннянедійсними та скасування наказів, скасування свідоцтва про право власності, визнання недійсними актів приймання-передачі, скасування державної реєстрації з одночасним припиненням речових прав на нерухоме майно, відновлення становища, що існувало до порушення та заборону вчиняти певні дії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 14 грудня 2023 року.

Суддя Н.О. Яценко