Справа № 451/1213/22 Головуючий у 1 інстанції: Патинок О.П.
Провадження № 22-ц/811/2318/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Суди В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Панасюка Івана Івановича на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про усунення перешкод у побаченні та вихованні сина, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні із сином,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - Панасюк І.І. звернувся до Радехівського районного суду Львівської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у побаченні та вихованні сина, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні із сином, поданої в порядку ст. ст. 4, 19, 27, 58, 60, 175 ЦПК України, ст. ст. 19, 141, 150, 151, 155, 157-159 СК України.

В обґрунтування позову покликався на те, що рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 29.12.2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який був укладений 01.12.2009. У шлюбі у них народився син: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу переїхав разом із відповідачем жити в с. Стремільче, Червоноградського району Львівської області. ОСОБА_1 після розірвання шлюбу сплачує аліменти на утримання сина. Після їхнього розлучення, відповідач всіляко перешкоджала позивачу та його мамі ОСОБА_6 у спілкуванні та вихованні сина і внука. Розпорядженням голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 26.06.2018 №239 «Про зміну способів участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 та спілкуванні з нею» надано можливість позивачу бачитись та спілкуватись з дитиною один раз на два тижні протягом суботи та неділі за місцем проживання дитини, а також бачитись та спілкуватися з дитиною за місцем свого проживання в с. Заліси Ратнівського району Волинської області по п`ять днів протягом кожних весняних, осінніх та зимових канікул і десять днів протягом кожних літніх шкільних канікул. Після розірвання шлюбу з відповідачем, позивач належно виконував свій батьківський обов`язок щодо виховання дитини. В той же час, відповідач, відмовляється виконувати згадане розпорядження, чинить йому перешкоди у побаченні з дитиною. Просив суд усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у побаченні та вихованні сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначивши йому наступний спосіб участі батька у вихованні дитини, а саме: 1) періодичні та систематичні побачення батька з дитиною: - в першу та третю суботу і неділю кожного місяця з 09.00 по 21.00 год. за місцем проживання дитини і поза межами місця проживання дитини; - в святкові дні, зокрема у період Різдвяних та Великодніх свят за місцем проживання дитини і поза межами місця проживання дитини, в тому числі за місцем проживання ОСОБА_1 ; - спільний відпочинок з сином в канікулярний період з можливість поїздки у будь-яке курортне місто України; - спільний відпочинок з сином в канікулярний період, зокрема, по п`ять днів протягом кожних весняних, осінніх та зимових канікул, місяць протягом літніх канікул за місцем проживання ОСОБА_1 ; 2) спілкування батька з дитиною засобами телефонного, електронного чи іншого засобу зв`язку без обмежень.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 27 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про усунення перешкод у побаченні та вихованні сина, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні із сином - задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_1 наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- в першу та третю суботу і неділю кожного місяця з 09.00 по 21.00 год. за місцем проживання дитини або за попередньою домовленістю з матір`ю дитини поза межами місця проживання дитини;

- в святкові дні, зокрема у період Різдвяних та Великодніх свят за місцем проживання дитини або за попередньою домовленістю з матір`ю дитини поза межами місця проживання дитини;

- спільний відпочинок з сином в канікулярний період з можливістю поїздки у будь-яке курортне місто України за попередньою домовленістю з матір`ю дитини;

- спільний відпочинок із сином в канікулярний період, зокрема по п`ять днів протягом кожних весняних, осінніх та зимових канікул, місяць протягом літніх канікул за місцем проживання ОСОБА_1 , після закінчення воєнного стану в Україні.

- спілкування батька з дитиною засобами телефонного, електронного чи іншого засобу зв`язку без обмежень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрованої в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок ).

Рішення суду оскаржив представника ОСОБА_1 - адвокат Панасюк Іван Іванович.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Звертає увагу на те, що ні відповідачем, а ні її представником, а ні представником третьої особи до суду першої інстанції не було надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу на підтвердження того, що спільний відпочинок позивача із сином в канікулярний період, зокрема по п`ять днів протягом кожних весняних, осінніх та зимових канікул, місяць протягом літніх канікул за місцем проживання ОСОБА_1 , до закінчення воєнного стану в Україні буде шкодити інтересам дитини.

Вважає, що той факт, що воєнний стан є тимчасовим явищем, зовсім не виправдовує обмеження конституційного права позивача на побачення із сином.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким його позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що таку слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позов про усунення перешкод у побаченні та вихованні сина, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні із сином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що встановлення часу та способу участі позивача у побаченні з сином, враховуючи бажання дитини, буде відповідати тим принципам, які закріпленні в Законі України «Про охорону дитинства» та Сімейному кодексі України і що саме в такий спосіб будуть враховані інтереси дитини, який не порушує режиму його дня та навчання, не відриває його від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважає нормальному існуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від спільного подружнього життя у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 29.12.2014 року розірвано шлюб між сторонами - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Як видно із повідомлення Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 05.03.2015 №02-35/459-4, ОСОБА_6 (бабу ОСОБА_5 ) повідомлено, що орган опіки та піклування не може вирішувати спір щодо участі у вихованні дитини інших родичів. Одночасно зазначили, що з матір`ю ОСОБА_4 буде проведена бесіда, з метою роз`яснення їй положень ст. 257 Сімейного кодексу України.

Відповідно до Розпорядження голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 22.06.2018 №239 «Про зміну способів участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 та спілкуванні з нею» ОСОБА_1 надано можливість бачитись та спілкуватись з дитиною ОСОБА_5 один раз на два тижні протягом суботи та неділі за місцем проживання дитини, а також бачитись та спілкуватися з дитиною за місцем свого проживання в с. Заліси Ратнівського району Волинської області по п`ять днів протягом кожних весняних, осінніх та зимових канікул і десять днів протягом кожних літніх шкільних канікул.

Згідно службової характеристики від 20.10.2022 року, виданої начальником відділення інспекторів прикордонної служби «Тур» І.Ткаченко, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за час проходження служби на посаді техніка начальника групи зв`язку та АСУ відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » штаб-сержант зарекомендував себе з позитивної сторони. За характером: спокійний, врівноважений, рішучий, товариський, дисциплінований, цілеспрямований, тактовний.

Відповідно до довідки - характеристики, виданої старостою с.Заліси ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем свого проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, порушень громадського порядку не було. На обліку при селищній раді як правопорушник не перебуває.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Лопатинської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування Лопатинської селищної ради Львівської області вважає за доцільне визначити спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини наступним чином: періодичні та систематичні побачення батька з дитиною: в першу та третю суботу і неділю кожного місяця з 10 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. за місцем проживання дитини і поза межами проживання дитини; в святкові дні, зокрема у період Різдвяних та Великодніх свят за місцем проживання дитини і поза межами місця проживання дитини; спільний відпочинок з сином в канікулярний період з можливістю поїздки у будь-яке курортне місто України; спільний відпочинок з сином в канікулярний період, зокрема по п`ять днів протягом кожних весняних, осінніх та зимових канікул, місяць протягом літніх канікул за місцем проживання дитини і поза межами проживання дитини. Спілкування батька з дитиною засобами телефонного, електронного чи іншого засобу зв`язку без обмежень. З моменту скасування правового режиму воєнного стану на території України орган опіки та піклування Лопатинської селищної ради рекомендує матері ОСОБА_2 не вчиняти перешкод у відвідуванні батька ОСОБА_1 його малолітнім сином ОСОБА_5 по місцю проживання АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Лопатинської селищної ради від 24.03.2023 року затверджено висновок органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись з позовними вимогами у даній справі позивач ОСОБА_1 свої доводи зводить до того, що оскільки відповідачка обмежує його у праві спілкування з дитиною, то він змушений був звернутись до Радехівської районної державної адміністрації, проте вважає, що таке рішення є несправедливим, крім цього відповідач його не виконує та чинить перешкоди у побаченні з сином.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України).

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6) СК України.

Колегія суддів виходить з того, що згідно із ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків (ст. 157 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Згідно із ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є с, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку про те, що вирішення спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї органом опіки та піклування не позбавляє особу та не перешкоджає її праву на безпосереднє звернення до суду, при цьому участь органу опіки та піклування у такій категорії справ є обов`язковою.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно висновку органу опіки та піклування Лопатинської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування Лопатинської селищної ради Львівської області вважає за доцільне визначити спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини наступним чином: періодичні та систематичні побачення батька з дитиною: в першу та третю суботу і неділю кожного місяця з 10 год 00 хв. по 19 год. 00 хв. за місцем проживання дитини і поза межами проживання дитини; в святкові дні, зокрема у період Різдвяних та Великодніх свят за місцем проживання дитини і поза межами місця проживання дитини; спільний відпочинок з сином в канікулярний період з можливістю поїздки у будь-яке курортне місто України; спільний відпочинок з сином в канікулярний період, зокрема по п`ять днів протягом кожних весняних, осінніх та зимових канікул, місяць протягом літніх канікул за місцем проживання дитини і поза межами проживання дитини. Спілкування батька з дитиною засобами телефонного, електронного чи іншого засобу зв`язку без обмежень. З моменту скасування правового режиму воєнного стану на території України орган опіки та піклування Лопатинської селищної ради рекомендує матері ОСОБА_2 не вчиняти перешкод у відвідуванні батька ОСОБА_1 його малолітнім сином ОСОБА_5 по місцю проживання АДРЕСА_2 .

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 500/3507/19 (провадження № 61-10654св21) зазначено, що «батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. При цьому відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком».

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на виховання обома батьками.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04.08.2021 у справі № 654/4307/19).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги те, що в Україні введено воєнний стан, місце проживання позивача в с. Заліси Ратнівського району Волинської області, яке є прикордонним населеним пунктом та межує з Республікою Білорусь, а також те, що син сторін Святослав зазнає сильних душевних хвилювань при будь-якій згадці про «війну», та перебування далеко від матері.

Крім того, судом при розгляді вимоги позивача про відпочинок з сином в канікулярний період, враховано перш за все інтереси дитини який, «хоче поїхати до тата, але після закінчення війни».

Враховуючи наявні матеріали справи, а також встановлені обставини спірних правовідносин, колегія суддів приходить переконання про те, що суд першої інстанції, врахувавши інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків, зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позову та визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіка його систематичних побачень із сином, проте за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, що забезпечить найкращі інтереси дитини.

Доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій,відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Панасюка Івана Івановича - залишити без задоволення.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 27 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20.12.2023 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.