КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року місто Київ

Справа 369/4751/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/971/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

секретар судового засідання Вєтчінова О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 серпня 2022 року (ухваленого у складі судді Пінкевич Н.С., повне судове рішення складено 30 серпня 2022 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист часті, гідності ділової репутації, відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом в якому просив визнати недостовірною та такою, що порушує права позивача, його дружини та близької родички ОСОБА_3 на повагу до їх гідності, честі та недоторканістю ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 в Facebook ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 16:11: «Не маю слів щоб висловити своє обурення!! Виявляється, що люди з якими разом навчались в школі, сиділи за однією партою є рашистами!!! чекають приходу росіян. Ну добре, може старі та дурні? Так ні!!! Це люди, що займають певні посади: полковник МВД, завідуючий військовою кафедрою КПІ!! «Нам не нужна своя армія» його жінка, викладач мед університету на кафедрі педіатрії (ковід, це біологічні лабораторії американців у Києві і ця зараза пішла гулять від нас і найкраща вакцина російська, а нам її не дають) А ОСОБА_5 , стояла у Мінську з плакатом «Рукі прочь от ОСОБА_10» в першому ряду!! Я викладаю фото цих негідників та коротку переписку з своєю бувшою подругою та однокласницею»;

зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 , його дружини та близької родички ОСОБА_3 недостовірну інформацію, шляхом вилученню посту з Facebook від ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 16:11 та викладення нового посту в Facebook з резулятивною частиною рішення суду;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , його дружини та близької родички ОСОБА_3 у відшкодування завданої моральної шкоди 100000 грн.;

судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що в мережі Інтернет ОСОБА_2 виклала в Facebook негативну інформацію про нього та його родину: назвала рашистами, негідниками, висловила думку, що ми чекаємо приходу росіян, поширила свідомо неправдиві вигадки та ганебні факти, розмістила фото, прізвище, посаду та його спеціальне звання без його згоди.

Вказав, що даний пост розміщений ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто був у доступі понад два місяці, можливість ознайомитись з ним мало необмежене коло осіб. Зі змісту поширеної інформації можна чітко встановити, що вона стосується його, його дружини та близької родички ОСОБА_3 , жодного дозволу на розповсюдження інформації щодо себе, членів своєї родини, фото, він не надавав.

Вислів: «Виявляється, що люди з якими разом навчались в школі, сиділи за однією партою є рашистами!!! Чекають приходу росіян» є недостовірною інформацією, наклепом та образою, оскільки він та його дружина ніколи не навчались з відповідачем, що є неможливим враховуючи різницю у віці, ніколи не спілкувались з відповідачем в тому числі на політичні теми. Він є ветераном органів внутрішніх справи, тому такі вислови є наклепом та образою, особливо в умовах війни.

Вислів: «Ну добре, може старі та дурні? Так ні!!! Це люди, що займають певні посади: полковник МВД, завідуючий військовою кафедрою КПІ!!» є недостовірною інформацією, оскільки він вже понад сім років як звільнений з органів внутрішніх справ та ніколи не завідував такою кафедрою, а був завідувачем кафедри академії МВС п`ять років тому.

Вислів: «Нам не нужна своя армия» є наклеп, оскільки він має звання старший лейтенант і проходив відповідну підготовку в ЗСУ, а тому така інформація є порушенням його прав на ділову репутацію.

Вислів: «Його жінка, викладач мед університету на кафедрі педіатрії (ковід, це біологічні лабораторії американців у Києві і ця зараза пішла гулять від нас і найкраща вакцина російська, а нам її не дають і тому подібне)» є наклепом, оскільки хоч його дружина є викладачем медичного університету, але таку інформацію ніколи не висловлювала та так і не думає.

Вислів: « ОСОБА_5 , стояла у Мінську з плакатом «Рукі прочь от ОСОБА_10» в першому ряду!!» є наклепом, оскільки ОСОБА_3 останній раз у Мінську була 16 років тому у складі офіційної делегації.

Вислів: «Я викладаю фото цих негідників та коротку переписку з своєю бувшою подругою та однокласницею» є образа, провокування на завдання шкоди, оскільки вони були подругами понад 65 років.

Крім того, таку неправдиву інформацію ОСОБА_2 повідомила на «Лінію-102», в результаті якої приїздила поліція та вони надавали свої пояснення.

Такі неправомірні дії відповідача шкодять діловій репутації, порочать честь та гідність, його та його родини, завдають моральної шкоди йому, його дружині та ОСОБА_3 , оскільки вони змушені вживати заходи для відновлення порушених прав. Моральну шкоду позивач оцінив у 100000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 03 жовтня 2022 року звернувся через засоби поштового зв`язку безпосередньо до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 серпня 2022 року скасувати та увалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вказує, що рішення суду прийнято за не повного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Вказує, що ним отримано відзив на позовну заяву за три години до початку судового засідання, тому не він не міг надати суду обґрунтовану відповідь на відзив. На думку скаржника, відсутність такої можливості могла вплинути на результат вирішення даної справи.

Вважає, необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що тези, які позивач вважає недостовірними, наклепом, образами, містять інформацію, яка ніяким чином не стосується позивача, відсутні в ній будь-які ідентифікуючи ознаки, оскільки до даного посту відповідачем викладено на одній сторінці фотографії ОСОБА_6 , позивача та його дружини, що дозволяє однозначно ідентифікувати особу позивача.

Судом не надано оцінки висловам відповідача, зокрема «Я виставляю фото…» - це не є оціночним судженням, а реальна дія відповідача.

Вважає, що судом не прийнято до уваги норми ч.1 ст.308 ЦК України та положення Закону України «Про захист персональних даних», оскільки відповідач опублікувавши фотографії позивача не отримала згоди на розповсюдження цих фотографій в мережі інтернет.

Також, вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо того, що позивачем не надано доказів заподіяння шкоди позивачем, оскільки позивачем було вказано, що він займається викладацькою діяльністю та такі вислови негативно впливають на його ділову репутацію. Крім того вказує, що негативні наслідки спричинені такими діями відповідача доводяться: необхідністю подання до поліції заяви про кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст.182 КК України, вчинене відповідачем, подання до суду цієї позовної заяви, необхідністю фарбувати секцію паркану з образливими написами, принизливих слів посту відповідача, виправдовуватися перед сусідами тощо.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03грудня 2022 року для розгляду даної справи визначено склад колегії головуючий суддя - Коцюрба О.П. суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.

27 жовтня 2022 року ухвалою Київського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Коцюрби О.П. суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А. відкрито апеляційне провадження по даній справі та встановлено учасникам справи строк для подачі ними відзиву на апеляційну скаргу до 28 листопада 2022 року.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 06 червня 2023 року звільнено ОСОБА_7 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

У зв`язку з неможливістю суддею-доповідачем ОСОБА_7 продовжувати розгляд судової справи, було призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 червня 2023 року для розгляду вказаної вище справи визначено склад колегії суддів: Желепа О. В.- головуючий суддя, судді: Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

Від сторони відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Вказує, що обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , серед іншого, зазначає, що суд першої інстанції обмежив його права на подачу відповіді на відзив. Однак це не відповідає дійсності, оскільки судом першої інстанції ставилось питання про необхідність додаткового часу для подачі відповіді на відзив, однак позивач відмовився.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам позовної заяви, яким суд першої інстанції дав належну оцінку у відповідності до вимог закону.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 доводи скарги підтримав та зазначив, що він відмовляється від своїх вимог про відшкодування моральної шкоди, але вважає що відповідач зобов`язана спростувати поширену про його родину недостовірну інформацію.

Представник відповідача ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення скарги.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що інформація, яку просить спростувати позивач, є результатом критичної оцінки фактів, які передували розповсюдженню спірної інформації та є оціночними судженнями ОСОБА_2 , вираженням її суб`єктивної думки, яка не є предметом судового захисту. Також суду не подано належних та допустимих доказів того, що поширенням суб`єктивної думки ОСОБА_1 заподіяно шкоду діловій репутації та мало негативні наслідки. Подані фото паркану не доводять цих обставин, з них взагалі не можливо встановити хто і коли здійснив написи.

Позивач не довів факту заподіяння моральної шкоди, втрат немайнового характеру, не довів суду, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) відповідача вони заподіяні. У зв`язку з тим, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про спростування неправдивих відомостей та не доведеністю позовних вимог, суд відмовляє в позові про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з частинами другою та третьою статті 34 Конституції України і статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

У той же час статтею 8 Конвенції передбачено право на повагу до приватного життя.

У відповідності до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Суду необхідно надати оцінку балансу права особи на свободу вираження поглядів та права особи на повагу до його гідності і честі, на недоторканність ділової репутації та на приватність.

Підставою для втручання у право на свободу вираження поглядів, для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Одним із основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. При цьому підлягає врахуванню зміст поширеної інформації, її значення для суспільної дискусії, важливість посади, яку обіймає особа, відносно якої поширена інформація, достовірність інформації, наслідки її поширення.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує право на свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції.

Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав встановленими такі обставини, ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 16:11 в мережі Інтернет на Facebook ОСОБА_2 розмістила пост наступного змісту: «Не маю слів щоб висловити своє обурення!! Виявляється, що люди з якими разом навчались в школі, сиділи за однією партою є рашистами!!! чекають приходу росіян. Ну добре, може старі та дурні? Так ні!!! Це люди, що займають певні посади: полковник МВД, завідуючий військовою кафедрою КПІ!! «Нам не нужна своя армія» його жінка, викладач мед університету на кафедрі педіатрії (ковід, це біологічні лабораторії американців у Києві і ця зараза пішла гулять від нас і найкраща вакцина російська, а нам її не дають і тому подібне, ОСОБА_5 , стояла у Мінську з плакатом «Рукі прочь от ОСОБА_10» в першому ряду!! Я викладаю фото цих негідників та коротку переписку з своєю бувшою подругою та однокласницею».

Дана обставина не оспорювалась відповідачем при розгляді справи.

На час вирішення спору пост в мережі Інтернет був відсутній.

Суд першої інстанції встановив, що з огляду на характер мовних та стилістичних засобів, вказана інформація не може бути витлумачена як така, що містить фактичні дані. Твердження позивача про те, що у вищевказаному пості поширено недостовірні дані, які порушують його особисте немайнове право, тобто, право на недоторканість ділової репутації є недоведеними, оскільки відповідач повідомила власну думку, яка ґрунтується на її особистих трактуваннях висловів ОСОБА_3 , які були їй відомі. Така оцінка не може бути ані доведена, ані спростована, оскільки є вираженням суб`єктивної думки відповідача.

Щодо позовних вимог про поширення недостовірної інформації про ОСОБА_3 то суд встановив, що остання не уповноважувала позивача на звернення до суду з позовом, а відповідно в цій частині позовних вимог за відсутності доведеності родинних зв`язків, суд вірно встановив, що поширені судження щодо ОСОБА_3 жодним чином не стосуються позивача та не можуть порушувати його права.

При вирішенні вказаної справи районним судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши наявні в справ докази, колегія суддів становила, що ті обставини справи які суд вважав встановленими є доведеними. Висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання можливості судом першої інстанції подачі відповіді на відзив колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки апеляційним судом досліджено звукозапис судового засідання від 17 серпня 2022 року в суді першої інстанції, в якому позивач забажав надати відповідь на відзив на позовну заяву усно та не просив додаткового часу для подачі таких заперечень.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом не надано оцінки висловам відповідача, зокрема «Я виставляю фото…» - це не є оціночним судженням, а реальна дія відповідача, на законність рішення не впливають, оскільки позивач свої позовні вимоги обґрунтовував саме поширенням образливої інформації, яку суд вірно оцінив як оціночні судження.

Доводи апеляційної скарги про, що судом не прийнято до уваги норми ч.1 ст.308 ЦК України та положення Закону України «Про захист персональних даних», оскільки відповідач опублікувавши фотографії позивача не отримала згоди на розповсюдження цих фотографій в мережі інтернет, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки предметом позовних вимог не є порушення вказаних норм законодавства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви про вказаний пост розміщений ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет на Facebook позивач дізнався 04 червня 2022 року від близької родички ОСОБА_3 тобто через 2 місяці після розміщення ОСОБА_2 посту. За вказаний період позивач не знав про наявність посту, який на його думку порушує його честь, гідність та ділову репутацію, тобто стверджувати що розміщений ОСОБА_2 пост вплинув на звичайний ритм життя позивача не можна.

Саме по собі звернення до певних органів не свідчить про заподіяння позивачу та його сім`ї шкоди.

Доводи позивача з приводу не вірного зазначення в пості вузу в якому працює позивач, а також посилання нате, що позивач є пенсіонером, не свідчать що внаслідок такої помилки була поширена недостовірна інформація, яка зачіпає честь та гідність позивача.

Стосовно поширеної інформації про дружину позивача з огляду на коментар, щодо Ковіду та вакцини, то така інформація на переконання суду не містить в собі негативного смислу та не порушує честь та гідність дружини позивача.

Доводи позивача що вислів "нам не нужна своя армія" є наклепом, колегія суддів не приймає, оскільки з посту не можливо констатувати, що ці слова належали позивачу, а крім того суд вірно зазначив, що особисті судження відповідача не підлягають спростуванню.

Доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 21 жовтня 2022 року постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скаргита перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 червня 2023 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська