Справа № 175/2833/17
Провадження № 6/175/414/23
УХВАЛА

"14" грудня 2023 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Гула А.Р.,

приватного виконавця Русецької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вирішення питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. (далі - виконавець) звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з поданням про вирішення питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому порядку, а саме а саме на частину житлового будинку, з господарськи будівлями та спорудами, загальною площею 62,9 кв.м., житлова площа 34,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 2-3818, виданий 29.08.1995 року видавник Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора.

Відповідно до ч. 11 ст. 440 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Приватний виконавець в судовому засіданні подання підтримала з підстав викладених в ньому, просила його задовольнити.

Вислухавши приватного виконавця, вивчивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області перебуває виконавче провадження N 69325003 з примусового виконання виконавчого листа N 175/2833/17 виданого 20.06.2022 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетрвоської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у загальному розмірі 217 274,00 грн.

На підставі заяви про відкриття виконавчого провадження та виконавчого листа 01.07.2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Вказує, що 08.07.2023 року винесено постанову про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника, а також внесено відповідні обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухома майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна. За результатами проведення виконавчих дій встановлено, що кошти на рахунках боржника відсутні, що підтверджується відповідними повідомленнями банківських установ, рухоме майно за боржником не зареєстровано, розрахункові рахунки в банківських установах не відкривались. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, нерухоме майно за боржником не зареєстроване.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об°єкта за адресою рестрації боржника, а саме: АДРЕСА_1 , встановлено, що частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загального площею 62,9 кв.м, житловою 346 кв. м., заресстровано за ОСОБА_1 , ресстраційний номер об?скта нерухомого майна 214. Однак, рестрація на іншу частину житлового будинку в Державному реєстрі речових прав не проведена. З аналізу відсканованої документації доданої державним реєстратором в ДРРПІ, приватному виконавцю стало відомо, що право власності на житловий будинок, а саме його частину зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 2-3818, виданий 29.08.1995 року видавник Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора. Також, до об?єкту нерухомого майна додано копію свідоцтва про право на спадщину, з якого вбачається, що інша частина житлового будинку належить сину померлої та боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_2 .

Так, частинами першою та третьою статті 1268, частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цого Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно виникає не з моменту підписання договору купівлі-продажу, чи отримання майна в інший спосіб передбачений законодавством, а з моменту державної реєстрації права власності на таке нерухоме майно.

Відповідно до положення ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду з заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Так, відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За змістом п. 1 ч. 2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. 1ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

У такому випадку виконавцю потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна. Такими доказами можуть бути: свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомими майном.

Окрім зазначених вище документів виконавцю обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Вказане обумовлено тим, що Законом України передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Проте, приватним виконавцем не додано достатньо доказів наявності чи відсутності в боржників рухомого майна чи інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, також суду не подано достатньо доказів вжиття приватним виконавцем всіх необхідних заходів для встановлення інформації наявності чи відсутності у боржника коштів на рахунках у банківських установах, достатніх для задоволення вимог стягувача.

Звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, може бути застосоване у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

Крім того, слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про звернення стягнення на нерухоме майно, виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду із поданням.

Разом з тим, надані до суду приватним виконавцем докази не дають можливості зробити висновок, що боржник обізнаний про вчинення на даний час будь-яких виконавчих дій з примусового виконання рішення суду.

Крім того, суд зазначає, що нерухоме майно на яке просить звернути стягнення приватний виконавець є місцем проживання боржника, інших відомостей заявником не надано, як і не надано доказів на підтвердження вартості майна на яке просить звернути стягнення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 353, 440 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вирішення питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. М. Білоусова