ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9605/23 Справа № 263/7159/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Барильської А.П., Городничої В.С.

за участю секретаря Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 (заінтересована особа Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі) про визнання дій протиправними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

17.07.2023р. в системі «Електронний суд» до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 (заінтересована особа Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа (скарга підписана адвокатом Лещенко О.Д.).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.07.2023р. скарга була залишена без руху (а.с.№21).

27.07.2023р. недоліки скарги усунуто та залучено до участі заінтересовану особу - АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі (а.с.№23-25).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.08.2023р. відкрито провадження по скарзі та витребувано в Оболонському ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) матеріали виконавчого провадження (а.с.№41).

В обґрунтування скарги з урахуванням уточнень заявниця посилалася на те, що на примусовому виконанні у державного виконавця Оболонського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 72153897, відкрите на підставі виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької обл. № 263/7159/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі судового збору у розмірі 256грн. 89коп. Разом з тим, заявниця вважає, що державний виконавець відкрив виконавче провадження без оригіналу дубліката виконавчого листа за заявою особи, яка не є стягувачем, а також стягувач пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому постанова про відкриття виконавчого листа є незаконною, підлягає скасуванню та всі виконавчі дії державного виконавця в межах виконавчого провадження є незаконними. Просила визнати дії головного державного виконавця Стужука П.П. про відкриття виконавчого провадження № 72153879 від 07.07.2023р. протиправними, скасувати постанову та зобов`язати повернути виконавчий лист № 2/263/2877/2013., виданий 08.10.2013р.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 (заінтересована особа Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі) про визнання дій протиправними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить суд, скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року та постановити нове судове рішення по суті вимог, задовольнивши їх в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що скаргу до суду було подано, так як старшим державним виконавцем Стужуком П.П. виконавче провадження N№72153879 відкрито на підставі втраченого виконавчого листу, без виконавчого листу з відміткою «Дублікат» №2/263/2877/2013 виданого 08.10.2013 року. Крім цього виконавче провадження №72153879 відкрите на підставі заяви на користь юридичної особи яка не є Стягувачем по виконавчому листу. Зокрема, зазначає, що після видачі дубліката виконавчого листа, оригінал виконавчого листа втрачає свою силу і не може використовуватись при його виявленні стягувачем.

04.12.2023 до Дніпровського апеляційного суду від Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що саме скарги боржника з формальних причин надають право стягувачу стверджувати, що боржником фактично вчиняються дії по незгоді із необхідністю виконати рішення суду, яке набрало законної сили, та яке підлягає виконанню у будь-якому випадку якомога швидше.

15.12.2023 до Дніпровського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у головного державного виконавця Оболонського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужука П.П. перебуває виконавче провадження № 72153879, відкрите за виконавчим листом Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області № 2/263/2877/2013, виданого 08.10.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Експортно-імпортний банк України» судового збору у розмірі 256грн. 80коп. (а.с.№10-11).

07.07.2023р. головним державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Судом оглянутий в АСВП та долучена до матеріалів справи копія виконавчого листа № 2/263/2877/2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Маріуполі судового збору в розмірі 256грн. 89коп. (а.с.№75-76).

На виконавчому листі дійсно відсутня позначка «Дублікат», дата видачі виконавчого листа 08.10.2013р. та виконавчий лист містить посилання на дати та причини його повернення з 2015року (а.с.№75-76).

Верховний Суд у постанові від 02.09.2020р. по справі № 569/10120/13-ц зазначив, що дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Отже, після видачі дубліката виконавчого листа, оригінал виконавчого листа втрачає свою силу і не може використовуватись при його виявленні стягувачем. А тому, оригінал виконавчого листа після видачі дубліката не підлягає примусовому виконанню (в постанові Верховного Суду від 16.01.2018р. у справі № 755/15479/14-ц, зазначено, що підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є видача виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката).

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявницею та її представником не доведено, що виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження, визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки сама по собі відсутність у виконавчому листі позначки «Дублікат» не має наслідком повернення виконавчого листа і така помилка може бути виправлена судом відповідно до положень ст. 432 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи, викладені в апеляційній скарзі з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» - у виконавчому документі зазначаються: 1)назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб-за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий органі мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб-платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6)дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7)строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до п.19 постанови №14 Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 "Про судове рішення у цивільній справі", вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Виходячи з позиції Верховного Суду України (ухвала Верховного Суду України у справі № 6-788цс16 від 22.02.2017 р.), суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився та які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню; суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, під іншими причинами, про які йдеться в частині другій статті 432 ЦПК України, належить розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а наприклад, коли в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження, № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно вимог п.1 ч. 1 ст. 23 Закону № 606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону № 606-XIV). У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону № 606-XIV).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 419/310/12 підкреслив, що аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`являти виконавчий документ до виконання.

Відповідно п.3.18.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Міністерством юстиції України ( в редакції чинній на момент повернення виконавчих листів до Банку) (далі-Інструкція) «При завершенні виконавчого провадження державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава завершення виконавчого провадження з посиланням на відповідну норму Закону, залишок не стягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору.»

З копії виконавчого листа вбачається, що строк його пред`явлення до виконання був встановлений до 10.09.2014р. В 2015р., 2016р. 2018р. та в 2020р. виконавчий лист повертався стягувачу, про що свідчать позначки на виконавчому листі. Отже, відбулося переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому з огляду на положення ч. 5 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження», повторно стягувач мав право звернутися із виконавчим листом в межах строків, встановлених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (три роки з моменту повернення виконавчого листа). Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією не передбачено проставлення відміток на виконавчому листі при поданні до виконання Виконавчого документу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відкриття виконавчого провадження на підставі втраченого виконавчого листу, без виконавчого листа з відміткою «Дублікат» №2/263/2877/2013 виданого 08.10.2013 року не приймаються до уваги, оскільки суперечать нормам чинного законодавства, а тому є необґрунтованими та надуманими.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що виконавче провадження №72153879 відкрите на підставі заяви на користь юридичної особи яка не є Стягувачем по виконавчому листу, також не приймаються колегією суддів, виходячи із наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року №567 змінено тип Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України, шляхом викладення Статуту АТ «Укрексімбанк» у новій редакції. Згідно з новою редакцією Статуту АТ «Укрексімбанк» повне найменування банку - Акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України, скорочене найменування Банку залишилося без змін - АТ «Укрексімбанк». Також повідомляємо, що відповідно до Статуту Акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України.

Тобто, стягувач за виконавчим листом змінив лише свою назву - Акціонерне товариство „Державний експортно-імпортний банк України.

У п. 12 постанови Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №910/18692/21 зазначено, що сама лише зміна найменування юридичної особи, або її місце знаходження не означають її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду та норми чинного законодавства, колегія суддів, вважає, що наведені в апеляційній скарзі аргументи не спростовують висновків суду першої інстанції, та не дають підстав вважати, що суд порушив норми процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів.

Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними, а обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні, судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на судове рішення суду, до суду апеляційної інстанції , не надано.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін,то розподіл судових витрат,відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України, не проводиться.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: А.П. Барильська

В.С. Городнича