Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5688/23
Провадження № 2/279/1573/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Коваленко В.П.,

секретаря Лепесевицької В.В. ,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника органу опіки Стек О.В.

розглянувши в м.Коростень цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідачки ОСОБА_2 , в якому просить зобов"язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вихованні сина шляхом визначення таких способів його участі у спілкуванні та вихованні дитини , встановивши дні, по яких ОСОБА_1 в присутності матері дитини ОСОБА_2 , буде відвідувати сина - ОСОБА_3 за його фактичним місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 : з 09-00 год. до 12-00 год. кожного понеділка, вівторка та середи першого та третього тижня місяця; з 15-00 год до 18-00 год кожного четверга, п"ятниці,суботи або неділі другого та четвертого тижня місяця.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що перебував у шлюбі з відповідачкою, мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Понад трьох місяців не проживають разом, відповідачка не дає йому сина, чинить перешкоди у його вихованні та побаченні.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просить їх задовольнити, бажає бачити дитину щоденно.

Відповідач позовні вимоги визнала частково, згодна встановити дні спілкування позивача із сином з 12-00 години до 13-00 години кожного вівторка та четверга.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_5 в прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1, 3 статті 9 Конвенції).

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат.

Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм національного законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Судом встановлено, що 16 серпня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 .

Як пояснили сторони, з червня 2023 року вони припинили шлюбні стосунки. Позивач проживає разом з матір"ю за адресою АДРЕСА_2 . Відповідачка разом з малолітнім сином проживає у квартирі своїх батьків (на час розгляду справи) за адресою АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що між сторонами існують неприязні стосунки, у зв`язку із цим між ними виникають конфлікти та сварки. На даний час між ними існує спір щодо участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

З метою вирішення цього спору позивач звертався до Органу опіки та піклування Коростенської міської ради. У зв"язку з неможливістю вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачу запропоновано в судовому порядку визначити способи участі у вихованні дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У частині першій ст. 153 СУ України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 (провадження № 61-16244св21).

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У ст. 15 Закону України « Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

На думку суду, при вирішенні спору у цій справі необхідно врахувати малолітній вік дитини та відсутність контакту батька і сина тривалий час, а тому раптовий відрив дитини від матері може зашкодити інтересам дитини та її психологічному стану.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що необхідно визначити адаптивний період, щонайменше до трьох років, для спілкування батька з дитиною у присутності матері, оскільки тривале перебування такої дитини із батьком (без присутності матері) може завдати психологічного стресу для дитини.

Адаптивний період участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним (у присутності матері) у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини.

Отже, з урахуванням, у першу чергу інтересів дитини, суд вважає за необхідне визначити період спілкування батька з сином до трьохрічного віку в присутності матері.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що мати (відповідач), усвідомлюючи інтереси дитини та виконуючи рішення суду щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, має можливість морально підготувати дитину до зустрічей з батьком, сприяти встановленню психоемоційного зв`язку батька з сином.

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 (провадження № 61-18994св19) зазначено, що «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами склались стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері».

Під час періодичного перебування з позивачем за місцем його проживання, син матиме можливість спілкуватися з батьком у сімейній атмосфері, коли батько знаходиться поруч, що буде сприяти нормальному психоемоційному розвитку дитини, звиканню до батька, а також можливістю спілкування з родичами по лінії батька.

Враховуючи вік дитини ( 11 місяців) та стан її здоров`я, а також з огляду на стосунки, які склалися між сторонами, виходячи з принципу рівності батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання батька проводити час разом із сином, з урахуванням інтересів дитини, для якої спілкування з батьком є необхідним для гармонійного розвитку, суд вважає, що доцільно встановити наступні дні побачень позивача з сином:

- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері ОСОБА_2 у кожну першу та третю неділю щомісячно, з 11 години до 15 години, у присутності матері ОСОБА_2 , з врахуванням режиму дня дитини до 27 січня 2026 року, в подальшому без присутності матері;

- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері ОСОБА_2 у кожну другу та четверту суботу щомісячно, з 11 години до 15 години, у присутності матері ОСОБА_2 , з врахуванням режиму дня дитини до 27 січня 2026 року, в подальшому без присутності матері;

- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кожні вівторок, середа, четвер з 11.00 до 15.00 години в присутності матері на період до 27 січня 2026 року, в подальшому - без присутності матері;- систематичні побачення з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у святкові дні, а саме: Різдво - 25 грудня, Новий рік - 31 грудня, щорічно, в присутності матері ОСОБА_2 , з 11 години до 15 години, за місцем проживання матері АДРЕСА_3 до 27 січня 2026 року в присутності матері, в подальшому без присутності матері.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-268 ЦПК України , ст. ст. 153,157 СК України , суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не чинити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити наступні способи участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері ОСОБА_2 у кожну першу та третю неділю щомісячно, з 11 години до 15 години, у присутності матері ОСОБА_2 , з врахуванням режиму дня дитини до 27 січня 2026 року, в подальшому без присутності матері;

- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері ОСОБА_2 у кожну другу та четверту суботу щомісячно, з 11 години до 15 години, у присутності матері ОСОБА_2 , з врахуванням режиму дня дитини до 27 січня 2026 року, в подальшому без присутності матері;

- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кожні вівторок, середа, четвер з 11.00 до 15.00 години в присутності матері на період до 27 січня 2026 року, в подальшому - без присутності матері;

- побачення з малолітнім сином у День народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_6 , щорічно, в присутності матері ОСОБА_2 , з 11 години до 15 години, за місцем проживання матері АДРЕСА_3 до 27 січня 2026 року, в подальшому без присутності матері ;

- систематичні побачення з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у святкові дні, а саме: Різдво - 25 грудня, Новий рік - 31 грудня, щорічно, в присутності матері ОСОБА_2 , з 11 години до 15 години, за місцем проживання матері АДРЕСА_3 до 27 січня 2026 року в присутності матері, в подальшому без присутності матері ;

Зобов`язати ОСОБА_2 не пізніше ніж за три години до передбаченого графіком побачення з дитиною повідомляти ОСОБА_1 засобами телефонного зв`язку чи доступними мессенджерами про виникнення поважних обставин, за яких зустріч батька з дитиною є неможливою (хвороба дитини, перебування на лікуванні тощо).

Зобов`язати ОСОБА_1 не пізніше ніж за дві години до передбаченого графіком його побачення з дитиною повідомляти ОСОБА_2 засобами телефонного зв`язку чи доступними мессенджерами про намір прибути для побачення з дитиною.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 25.12.2023.

Суддя Коваленко В. П.