П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Мацунича М.В., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря Гусонька З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Галамба Марина Василівна, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 липня 2023 року (суддя Дегтяренко К.С.) про відмову у відкритті провадження у справі №308/12799/23 за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Галамба Марина Василівна, заінтересована особа Ужгородський міський відділ ДРАЦС в Ужгородському районі (м.Івано-Франківськ) про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Галамба М.В., звернулася до суду у порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просила встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви посилалася на те, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 при захисті України під час виконання бойового завдання в населеному пункті Ізюм Харківської області. Поховання здійснила мати загиблого ОСОБА_1 , що стверджується довідкою виконавчого комітету Чопської міської ради від 23.01.2023.

Факт загибелі ОСОБА_2 підтверджується сповіщенням сім`ї від 23.06.2022 № 10861, надісланого ОСОБА_1 , лікарським свідоцтвом про смерть від 22.11.2022 №2115/НЕ, довідкою про причину смерті від 22.11.2022 № 106/0№2115/НЕ, свідоцтвом про смерть від 28.11.2022 серії НОМЕР_1 .

Зазначала, що у висновку експерта від 09.11.2022 № 1825 встановлено, що ОСОБА_1 може бути біологічною матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 (реєстраційний номер 2115/НЕ від 14.09.2022) з вірогідністю 99,999 %.

Вказувала, що батьки загиблого ( ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ) зверталися за отриманням грошової компенсації, пов`язаної із загибеллю сина, та надавали документи до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки через Ужгородський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Однак, 03.07.2023 останній повідомив батьків, що пакет документів повернуто на доопрацювання, додавши лист ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до якого у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відсутній документ, що підтверджує родинні зв`язки із загиблим ОСОБА_2 .

Таке повернення документів вчинено через розбіжність у прізвищі сина у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, в якому вказано прізвище сина ОСОБА_4 , матері ОСОБА_5 , батька ОСОБА_6 . Свідоцтво про народження їхнього сина серії НОМЕР_2 від 25.09.1985 було оформлене російською мовою, в якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився « ОСОБА_7 », його батько « ОСОБА_8 », мати « ОСОБА_9 ». Оригіналу свідоцтва про народження батьки не мали, таке залишилося у загиблого сина, батьки зробили тільки фото цього документу при евакуації з окупованої території.

При отриманні паспортів громадян України, прізвище заявниці, її чоловіка та сина зазначено відповідно до українського правопису « ОСОБА_10 ».

Вказувала, що така розбіжність у написанні прізвища перешкоджає їй підтвердити факт родинних відносин із сином.

Встановлення факту родинних відносин між заявницею та ОСОБА_2 надасть їй можливість реалізувати належне за законом право на одноразову грошову допомогу та інші пільги передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Посилаючись на дані обставини, просила її заяву про встановлення факту родинних відносин із сином задовольнити.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2023 відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Галамба Марини Василівни, заінтересована особа Ужгородський міський відділ ДРАЦС в Ужгородському районі (м.Івано-Франківськ) про встановлення факту родинних відносин. Роз`яснено, що вона має право подати адміністративний позов за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалу мотивовано тим, що встановлення юридичного факту заявнику необхідно для отримання грошової допомоги, у зв`язку з чим у заявника фактично виник спір із Міністерством оборони України з приводу права на отримання одноразової грошової допомоги через недоведеність статусу члена сім`ї померлого (загиблого) військовослужбовця. Суддя пославшись на постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023 у справі № 214/1309/21, зазначив, що ОСОБА_1 має право подати адміністративний позов за правилами адміністративного судочинства, у зв`язку з чим підстав для розгляду її заяви в порядку цивільного судочинства немає.

На дану ухвалу подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Галамба М.В. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення місцевим судом норм процесуального права, у зв`язку з чим просить вказану ухвалу скасувати і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 звернулася в суд за встановленням факту родинних відносин між нею та її загиблим сином ОСОБА_2 , з метою реалізації у подальшому належного за законом права на одноразову грошову допомогу та інші пільги передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, не мають ознак спору взагалі, а тим більше ознак публічно-правового спору. Вимоги заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не є публічно-правовими вимогами, не можуть бути розглянуті адміністративним судом. Місцевим судом не враховано, що розгляд справ про встановлення юридичних фактів не належить до юрисдикції адміністративних судів, натомість справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження відповідно до положень розділу IV ЦПК України. Вказує, що у даній справі ОСОБА_1 не заявляє жодних вимог до обласного чи районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, або Міністерства оборони України, а спір про отримання одноразової грошової допомоги відсутній. Натомість подання заяви у даній справі обумовлено помилками в написанні прізвища допущеними у документах померлого, зокрема у свідоцтві про смерть ОСОБА_10 , а у свідоцтві про народження ОСОБА_11 , що є безспірним.

Заслухавши позицію ОСОБА_1 та її представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно зі сповіщенням сім`ї від 23.06.2022 № 10861, надісланим ОСОБА_1 начальником Ужгородського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдат військової частини НОМЕР_3 , зник безвісти 09.03.2022 при захисті Батьківщини після виконання бойового завдання в населеному пункті Ізюм Харківської області (а.с. 20).

Згідно зі свідоцтвом про смерть від 28.11.2022 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт загибелі ОСОБА_2 підтверджується також лікарським свідоцтвом про смерть від 22.11.2022 №2115/НЕ, довідкою про причину смерті від 22.11.2022 № 106/0№2115/НЕ.

У висновку експерта від 09.11.2022 № 1825 встановлено, що ОСОБА_1 може бути біологічною матір`ю загиблого військовослужбовця реєстраційний номер 2115/НЕ від 14.09.2022 з вірогідністю 99,999 %.

Поховання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснила мати загиблого воїна - ОСОБА_1 , що стверджується довідкою виконавчого комітету Чопської міської ради від 23.01.2023 (а.с. 19).

Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 14.12.2001, у ньому зазначено прізвище ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

У наданій до справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.09.1985, яке оформлене російською мовою, зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився « ОСОБА_7 », його батько « ОСОБА_8 », мати « ОСОБА_9 » (а.с. 7).

Заявниця визнає ту обставину, що оригіналу свідоцтва про народження батьки не мали, таке залишилося у загиблого сина, батьки зробили тільки фото цього документу при евакуації з окупованої території. Проте, на час розгляду справи апеляційним судом, батькам передали оригінал свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.09.1985, яке було оглянуто колегією суддів та фотокопію приєднано до матеріалів справи.

Також встановлено, що у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 03.06.2022 № 5, містяться відомості про актовий запис про дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_5 , батька ОСОБА_6 (а.с. 23).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зверталися за отриманням грошової компенсації, пов`язаної із загибеллю сина, та надавали пакет документів до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки через Ужгородський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Як зазначалось вище, що саме ОСОБА_1 , як матері військовослужбовця, було надіслано сповіщення про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдат військової частини НОМЕР_3 , зник безвісти 09.03.2022 при захисті Батьківщини після виконання бойового завдання в населеному пункті Ізюм Харківської області, та в подальшому було повідомлено про його смерть; поховання ОСОБА_2 здійснила ОСОБА_1 .

Проте листом Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 02.06.2023 повідомлено начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що серед документів, наданих для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відсутній документ, що підтверджує родинні зв`язки із загиблим. У зв`язку з цим документи повернуто на доопрацювання (а.с. 12).

Надалі листом Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 03.07.2023 повідомлено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що пакет документів повернуто на доопрацювання (а.с. 11).

Отже, причиною повернення пакету документів на доопрацювання слугувала відсутність документу, що підтверджує родинні зв`язки із загиблим ОСОБА_2 .

У витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження наявна розбіжність у прізвищі, а саме вказано ОСОБА_12 , матері ОСОБА_13 , батька ОСОБА_14 , натомість у свідоцтві про смерть та паспорті громадянина України зазначено прізвище громадянина ОСОБА_15 .

Крім того, у паспортах громадян України ОСОБА_16 та ОСОБА_17 зазначено прізвище « ОСОБА_10 », відповідно до українського правопису (а.с. 13-15).

Частиною 1 статті 16 Закону України N 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпунктів 1 - 3 пункту 2 статті 16 Закону N 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Згідно зі статтею 16-1 Закону N 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону N 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України N 975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі також Порядок N 975).

Згідно з п. 12 Порядку N 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно з п. 13 Порядку N 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя місцевого суду, посилаючись на постанову Верховного Суду від 16.11.2020 у справі №140/2178/15-ц (провадження №61-9869св20) та ухвалу від 02.05.2022 у справі №944/2326/21, виходив із того, що у заявниці ОСОБА_1 фактично виник спір із Міністерством оборони України з приводу права на отримання одноразової грошової допомоги через недоведеність статусу члена сім`ї померлого (загиблого) військовослужбовця. Крім того, вважав, що ОСОБА_1 має право звернутися саме до суду адміністративної юрисдикції, пославшись на висновки у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023 у справі № 214/1309/21.

Проте, із такими висновками судді погодитися не можна.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата неодноразово у своїй практиці повертала справи, передані для відступу від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, які суперечили іншим, хронологічно більш раннім висновкам Великої Палати, з настановою про обов`язковість врахування саме висновків Великої Палати.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 жовтня 2021 року у справі N 233/2021/19 (провадження N 14-166цс20, пункт 39) конкретизувала свої висновки щодо визначення подібності правовідносин, зазначивши таке. На предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність варто також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із подальшим вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У іншому випадку між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі N 320/948/18 (провадження N 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав фізичних осіб.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, відповідно від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі N 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі N 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі N 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі N 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі N 641/5187/20.

Визначаючи, чи пов`язується із встановленням зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, Верховний Суд застосовує приписи статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Отже, цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням походження дитини, а також присвоєнням їй прізвища, імені, по батькові та засвідчується свідоцтвом про народження.

Право на ім`я, встановлене статтею 294 ЦК України, є невід`ємним немайновим особистим цивільним правом фізичної особи.

Відповідно до ст. 294 ЦК України фізична особа має право на ім`я. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Якщо перекручення імені здійснене у медіа, воно має бути виправлене у тому ж медіа.

Вимога заявниці у даній справі пов`язана з цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, заявлена саме у зв`язку з перекручення прізвищ фізичних осіб у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 03.06.2022 № 5, котре впливає на підтвердження факту батьківства (материнства) та зумовлена відсутністю оригіналу свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вказувалось вище, на час розгляду справи апеляційним судом, батькам передали оригінал свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.09.1985, яке було оглянуто колегією суддів та фотокопію приєднано до матеріалів справи. Колегія суддів констатує, що такий документ складено російською мовою.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін; спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Стосовно висновків Верховного Суду, на які послався суддя місцевого суду, що сформульовані у постанові Верховного Суду від 16.11.2020 у справі № 140/2178/15-ц, від 23.01.2023 у справі № 214/1309/21, ухвалі Верховного Суду від 02.05.2022 у справі № 944/2326/21, то вони є нерелевантними до правовідносин, що виникли у цій справі.

Так у постанові Верховного Суду від 16.11.2020 у справі № 140/2178/15-ц заявниця зверталася до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім`єю, посилаючись на те, що п`ять років проживала однією сім`єю із військовослужбовцем, який загинув, вела спільне господарство, мала спільний сімейний бюджет. Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що між заявником та військовим комісаріатом виник спір про право на отримання одноразової грошової допомоги, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, що відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України є підставою для залишення заяви ОСОБА_18 без розгляду.

Верховний Суд у справі № 944/2326/21 відмовив у відкритті касаційного провадження у справі та зазначив, що погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що встановлення факту проживання заявника однієї сім`єю без реєстрації шлюбу із померлим військовослужбовцем та факту перебування на утриманні останнього, заявнику необхідно для подальшого вирішення правового спору, зокрема, стягнення коштів грошової допомоги та права на її отримання. У зв`язку з цим у заявника фактично виник спір з органом, який призначає та виплачує таку допомогу, і який заперечує проти такого, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. Тому заява підлягає залишенню без розгляду.

У справі № 214/1309/21 позивачка зверталася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка з метою призначення страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника, передбачених Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». У призначенні виплат їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю серед наданих документів довідки про склад сім`ї потерпілого, у тому числі тих, хто перебував на його утриманні. Верховним Судом було зазначено, що вимога позивача у цій справі пов`язана з доведенням наявності у неї підстав для призначення та виплати соціальних платежів і не пов`язана з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, заявлена саме у зв`язку з відмовою Фонду виплатити відповідні кошти. Встановити факт перебування на утриманні померлого для одержання страхових виплат в разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Натомість у справі, яка переглядається апеляційним судом відмінні обставини порівняно зі справами № 140/2178/15-ц, № 944/2326/21, № 214/1309/21, заявник не порушував питання про встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із померлим, натомість йде мова виключно про дотримання правильності написання прізвища загиблого сина та заявниці (у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження наявна розбіжність у прізвищі, а саме вказано ОСОБА_12 , матері ОСОБА_13 , оскільки на час звернення за отриманням грошової компенсації, пов`язаної із загибеллю сина, у заявника був відсутній оригінал свідоцтва про народження), та при цьому за обставинами справи у даному випадку Міністерство оборони України не відмовляло у задоволенні заяви про призначення одноразової грошової допомоги.

Суддя місцевого суду не перевірив між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

При цьому, зазначивши, що фактично виник спір про право між заявницею та Міністерством оборони України з приводу права на отримання одноразової грошової допомоги, суддя місцевого суду не врахував, що спір про отримання грошової допомоги між такими особами відсутній, оскільки у даній справі Міністерство оборони України не відмовляло у задоволенні заяви про призначення одноразової грошової допомоги, натомість документи повернуто на доопрацювання.

Тобто, Міністерство оборони України як суб`єкт владних повноважень не приймало рішень щодо відмови заявнику у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Заявниця не отримала відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, тому відсутні підстави стверджувати, що в неї наявний спір із уповноваженим органом.

Отже, на момент постановлення оскаржуваної ухвали відсутній спір з приводу законності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16-ц зазначила, що за відсутності спору з приводу законності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні.

У вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16-ц за заявою ОСОБА_19 , заінтересовані особи: ОСОБА_20 , Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій суди першої та апеляційної інстанцій у порядку цивільного судочинства заяву ОСОБА_19 задовольнили та визнали його членом сім`ї військовослужбовця ОСОБА_21 , зазначено, що чинне на момент розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій законодавство не передбачало іншого порядку підтвердження цього факту; його встановлення не пов`язувалося з вирішенням спору, а було необхідним для подальшого подання заявником з метою призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця-племінника документа, що засвідчував би наявність сімейних відносин між заявником і племінником станом на день загибелі останнього. З огляду на викладене доводи Міністерства оборони України щодо наявності в цій справі спору про право та необхідності її розгляду за правилами адміністративного судочинства є необґрунтованими.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції передчасно відмовив у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також дійшов помилкового висновку, що заявниця має звертатися із адміністративним позовом про встановлення факту, що має юридичне значення за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на викладене, судова колегія дійшла висновку, що порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, котру, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Галамба Марина Василівна задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 липня 2023 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2023 року.

Головуюча:

Судді: