ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/3049/23
Провадження №2-о/477/91/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судових засідань Багрєєвим М.О.

за участю: заявниці ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 (не з`явився),

розглянувши цивільну справу в порядку окремого провадження

за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2023 року заявниця звернулася до суду і просить видати обмежувальний припис відносно свого колишнього співмешканця ОСОБА_2 на строк шість місяців, встановивши заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 , перебувати за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на шість місяців;

- заборонити ОСОБА_2 , наближатися на відстань меншу ніж 200 метрів до її місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців;

- заборонити ОСОБА_2 , у будь-який спосіб спілкуватися та переслідувати ОСОБА_1 , спілкуватися, телефонувати, контактувати у будь-який інший спосіб.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що в період з 2009 по березень 2023 року вона спільно мешкала однією сім`єю з ОСОБА_2 . За цей час в них народилася дочка ОСОБА_3 , 2012 року народження. Проте, почиинаючи з 2018 року їх взаємовідносини стали погіршуватися, сварки переросли в серйозні конфлікти, він почав погрожувати їй фізичною розправою. Вона вимушена була переховуватися, але він постійно її переслідує, погрожує, вибиває двері в помешканні. Її постійні звернення до правоохоронних органів не дали позитивного результату, хоча він і неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Тому змушена звернутися до суду про видачу обмежувального припису.

В судовому засіданні заявниці підтримала викладені в заяві вимоги.

ОСОБА_2 був повідомлений про час і місце судового розгляду, але до суду не з`явився та не повідомив причини неявки.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Заявниця проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вона спільно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу як дружина та чоловік із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За час цього проживання у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З березня 2023 року їх відносини фактично припинилися.

Впродовж 20219-2023 років він неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявниці за ч. 1 .

Питання розгляду судом справ про видачу обмежувального припису регулюються положеннями та .

Частиною другою визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Згідно з пунктами 3, 14 ч. 1 домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що відповідно до п. 9 ч. 1 є оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Також, відповідно до заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених .

Згідно , заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.11.2018 (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18.

Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

З встановлених обставин вбачається, що психологічне насильство до заявниці з боку заінтересованої особи відповідає ознакам домашнього насильна. Ризики вчинення потворного насильства є значним, адже кривдник вдається до систематичних протиправних дій до постраждалої особи. Вжиті заходи притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності не дають результатів. Життя здоров`я і безпека постраждалої особи є під значною загрозою повторних посягань з боку кривдника.

Ураховуючи наведене вбачається, що є необхідність у захисті прав постраждалої особи від протиправних дій з боку кривдника. Певні обмеження прав заінтересованої особи є пропорційними та відповідають необхідності захистити права постраждалої особи. Відтак заяву слід задовольнити та видати обмежувальний припис.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , і встановити строком на шість місяців такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 , перебувати за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ,

- заборонити ОСОБА_2 , наближатися на відстань меншу ніж 200 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 , у будь-який спосіб спілкуватися та переслідувати ОСОБА_1 .

Рішення суду про видачу обмежувального припису допустити до негайного виконання, а його оскарження не зупиняє виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису в частині судового збору, віднести на рахунок держави.

Повідомити про встановлення обмежувального припису уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

В засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст складено на 22 грудня 2023 року.

Суддя Р.В. Козаченко