Провадження № 2/161/4227/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Флішаровському Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

09.10.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 17.05.2006 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за час якого у них народилося двоє спільних дітей син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .На даний час подружні відносини між ними фактично припинені та спільне господарство не ведеться. Причиною цьому стали несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сімейне життя, між нею з відповідачем зникли взаємоповага та любов один до одного. Вважає, що примирення між ними не можливе. Разом з тим, наразі між нею та ОСОБА_2 не досягнуто згоди з приводу участі останнього в утриманні дітей. Відповідач є працездатним, інших осіб на своєму утриманні немає. Останній працює водієм з міжнародних перевезень, має стабільний дохід, більшу частину якого отримує неофіційно. На підставі наведеного та з урахування уточненої позовної заяви від 26.10.2023 року (а.с. 17-20), просить суд: розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 17.05.2006 року Ватинською сільською радою Горохівського р-ну Волинської обл. за актовим записом № 02; стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх спільних малолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 7500 грн. на кожного з дітей щомісячно; стягнути з відповідача судові витрати по справі, які складаються із судового збору 1073,60 грн.

18.12.2023 року відповідачем було подано до суду заяву, в якій останній заявлені вимоги визнає частково. Вказує, що позов у частині вимог, які стосуються розірвання шлюбу, просить задовольнити повністю. Натомість, при вирішенні вимог, які стосуються стягнення аліментів, просить присудити рішення, яким стягувати з нього на користь позивачки аліменти на утримання їх спільних двох дітей в розмірі 1/2 частини від всіх видів його заробітку щомісячно (а.с. 44).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей в частині позовних вимог про визначення місця проживання дітей залишено без розгляду (а.с. 40).

Позивача до початку судового засідання подала у суд заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 46).

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили.

З огляду на те, що ОСОБА_2 висловив свою думку з приводу заявлених позовних вимог у заяві від 18.12.2023 року, суд вважає за можливе вирішити спір по суті на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) перебувають у шлюбі з 17.05.2006 року, який було зареєстровано Ватинською сільською радою Горохівського р-ну Волинської обл. за актовим записом № 02. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке міститься в матеріалах справи (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 8) та серії НОМЕР_3 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття поваги один до одного, різні погляди на шлюб та сімейне життя. На даний час, сторони спільне господарство та побут не ведуть.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а також їх спільним із відповідачем дітям, а тому шлюб підлягає розірванню.

Як слідує зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, між сторонами також не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні спільних дітей у зв`язку з чим у них існує спір з даного приводу.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має, останній працює водієм з міжнародних перевезень, однак розмір його доходів суду невідомий.

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здорові, на обліку у лікарів не перебувають, самостійних доходів не мають.

Доказів іншого сторонами в ході розгляду справи суду не надано.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років, який складає 2833 гривні.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину, але не менше між 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку для кожного з дітей, щомісяця та до досягнення дітьми повноліття.

Визначаючи саме такий розмір аліментів, суд бере до уваги ціни на продовольчі та непродовольчі товари, а також на засоби повсякденного вжитку для дітей у відповідному віці .

Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим, а також таким, що відповідає звичайним потребам малолітніх дітей.

У свою чергу, позивачкою не було надано будь-яких доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у зазначеному у позові розмірі.

Також, суд відхиляє доводи відповідача щодо стягнення з нього аліментів у частці від всіх видів його заробітку (доходу), оскільки спосіб стягнення аліментів визначається одержувачем аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

З даною позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернулася 09.10.2023 року (а.с. 2), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З наведеного слідує, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 1073,60 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу (а.с. 1).

Крім того, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з ОСОБА_2 слід також стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112, 180-182, 184, 191 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ), зареєстрований 17.05.2006 року, Ватинською сільською радою Горохівського району Волинської області, актовий запис № 02 розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3000 (три тисячі) грн. на кожну дитину, але не менше між 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.10.2023 року та до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Рішення у повному обсязі складено 22 грудня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська