Справа № 397/838/22
Провадження № 2-др/396/4/23
28.06.2023 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Русіна А.А.
за участю секретаря судового засідання Пасічник І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача - адвоката Репело О.В. про ухвалення додаткового рішення по справі № 397/838/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
В провадженні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Рішенням Новоукраїнського районного суду від 31.05.2023 року позовні вимоги позивача про стягнення коштів задоволено.

07.06.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Репело О.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо понесених витрат позивача на правничу допомогу, а саме про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн. з яких гонорар успіху в розмірі 5 000 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Репело О.В. не з`явилися, представник в заяві про винесення додаткового рішення, просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України та шляхом оголошення 13.06.2023 року на веб-сайті "Судова влада" про виклик в судове засідання на 28.06.2023 року, причини неявки суду не повідомила, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши заяву та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною першою статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Адвокатом Репело О.В. на підтвердження обгрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу, яка надавалася ним позивачу у зв`язку з розглядом даної справи, подані документи:

- договір про надання правничої допомоги від 22.11.2022 року (а.с.79);

- остаточний розрахунок розміру гонорару адвоката від 02.06.2023 року (а.с.80);

- акт виконаних робіт від 02.06.2022 року (а.с.81).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами».

З урахуванням наведеного вище, суд не може на власний розсуд зменшити судові витрати без клопотання іншої сторони.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Як вбачається з договору про надання правничої допомоги від 22.11.2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Адвокатського бюро «Чорноус і партнери» Репело О.В., розмір гонорару адвоката за правничий супровід справи згідно з пунктом 3 договору є фіксованим та складає 12 000,00 грн, з яких 5 000,00 грн «гонорар успіху», тобто частина гонорару, яка сплачується за умови задоволення позову. Зазначений гонорар у повному обсязі позивач зобов`язаний сплатити адвокату за умови прийняття судом рішення про задоволення позову та протягом місяця після набрання законної сили таким судовим рішенням.

Крім того, згідно остаточного розрахунку та акту виконаних робіт, які є додатками до вищевказаного договору від 22.11.2022 року, гонорар в розмірі 7 000,00 грн охоплює надану адвокатом правничу допомогу наступного характеру: усні консультації і роз`яснення з правових питань, щодо стягнення коштів згідно розписки від 22.01.2020 року; вивчено судову практику Верховного суду щодо аналогічних справ; складено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та подано її до суду; зібрано та подано до суду докази згідно заяви від 31.05.2023 року.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що розмір "гонорару успіху" фактично входить до гонорару адвоката за надання правничої допомоги у розмірі 7 000,00 грн.

Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Гонорар успіху як сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року в справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Разом з тим, як зазначалося вище, відповідно до пункту 3 договору про надання правничої допомоги від 22.11.2022 року, акту виконаних робіт від 02.06.2023 року та остаточного розрахунку від 02.06.2023 року, зазначений гонорар у повному обсязі позивач зобов`язаний сплатити адвокату за умови прийняття судом рішення про задоволення позову та протягом місяця після набрання законної сили таким судовим рішенням.

З огляду на вказане, станом на час подання заяви про ухвалення додаткового рішення суду (відправлено поштою 02.06.2023 року), право на гонорар у представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Репело О.В. не виникло, оскільки рішення суду від 31.05.2023 року не набрало законної сили, що передбачено умовами пункту 3 договору про надання правничої допомоги від 22.11.2022 року.

У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічні висновки викладені й в постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 456/456/20 (провадження № 61-2042св22), від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц (провадження № 61-9163св22), від 17 листопада 2022 року у справі № 687/35/21 (провадження № 61-19990ск21).

Суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату правничих послуг адвоката є не співмірним з складністю справи та наданих ними послуг, справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів не є складною, підготовка написання позовної заяви не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль, зокрема щодо аналізу судової практики.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, оскільки, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановлено, що розмір гонорару, визначений позивачем та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії: складність справи, яка відноситься до категорії нескладних, обсяг послуг, наданих адвокатом під час розгляду справи, співмірність розміру судових витрат із складністю справи, а також враховуючи, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню 7000,00 грн. судових витрат, понесених нею на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133,137, 141,270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Репело Олександра Вікторовича про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. А. Русіна