Справа № 405/5364/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Мишевець Т.І.

представників позивачів адвокатів Коротич В.А., Кушнірова О.М.

представника відповідача Бабенко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кіровоградської обласної прокуратури, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органу попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись в суд з позовом, в якому просили стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на їх користь в рахунок відшкодування моральної шкоди по 628 287,00 грн. кожному та 20 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Позов мотивують тим, що 05.06.2015 року їм, старшим слідчим відділу розслідувань злочинів у сфері господарської діяльності СУ УМВС України в Кіровоградській області, капітаном міліції Шарій Ярославом Сергійовичем, в межах кримінального провадження № 0000076, внесеного до ЄРДР 23.02.2015 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України. Потім, в межах вищезазначеного кримінального провадження, процесуальним прокурором скеровано до Ленінського районного суду м. Кіровограда для розгляду обвинувальний акт, згідно якого їм пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 203-2 КК України. 12.07.2022 року Ленінським районним судом м. Кіровограда ухвалено вирок згідно якого їх визнано невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 203- 2 КК України та виправдано у зв`язку з недоведенням наявності в діяннях складу кримінального правопорушення. Прокурор, не погодившись з вироком суду першої інстанції, оскаржив його до суду апеляційної інстанції. 28.03.2023 року Колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду вирішено апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.07.2022 року стосовно них залишити без зміни. Вищезазначені рішення судів першої та другої інстанцій в касаційному порядку сторонами не оскаржувались, а тому вирок місцевого суду набрав законної сили.

Вказують, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, вручене 05.06.2015 року ОСОБА_1 , повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, вручене 05.06.2015 року ОСОБА_2 . Таким чином, вони перебували під слідством та судом протягом 8 років 7 місяців 28 днів, в період з 05.06.2015 року (дата вручення повідомлень про підозру) до 28.03.2023 року (ухвала суду апеляційної інстанції про залишення без змін вироку місцевого суду про їх виправдання) тобто повних 93 місяці та 24 дні. Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, упереджене ставлення працівників правоохоронних органів під час досудового слідства, тривалий час перебування під слідством та судом, негативно вплинуло на їх почуття та душевний стан, та стан здоров`я і завдало душевних та моральних страждань та також моральної шкоди, яку вони визначили відповідно до діючого законодавства в розмірі 628 287 грн. та просили стягнути на їх користь за рахунок держави. Посилаючись на вказані обставини, викладені в позовній заяві, норми діючого законодавства, просили задовольнити позов.

Ухвалою суду від 04.08.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідачам надано термін для подання відзиву на позов.

28.08.2023 року відповідачем Кіровоградською обласною прокуратурою подано відзив на позов.

06.09.2023 року відповідачем Державною казначейською службою України подано відзив на позов.

Ухвалою суду від 13.9.2023 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті.

Представники позивачів в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові та просила позов задовольнити.

Представник відповідача - прокуратури Кіровоградської області в судовому засіданні просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

ПредставникДержавної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, позиція вказаного учасника справи викладена у відзиву на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягаютьзадоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

В судовому засіданні встановлено, що05.06.2015 року позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , старшим слідчим відділу розслідувань злочинів у сфері господарської діяльності СУ УМВС України в Кіровоградській області, капітаном міліції Шарій Ярославом Сергійовичем, в межах кримінального провадження № 0000076, внесеного до ЄРДР 23.02.2015 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

В межах вищезазначеного кримінального провадження, процесуальним прокурором скеровано до Ленінського районного суду м. Кіровограда для розгляду обвинувальний акт, згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 203-2 КК України.

12.07.2022 року Ленінським районним судом м. Кіровограда ухвалено вирок, згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 203- 2 КК України та виправдано у зв`язку з недоведенням наявності в діяннях складу кримінального правопорушення.

Прокурор, не погодившись з вироком суду першої інстанції, оскаржив його до суду апеляційної інстанції і 28.03.2023 року Колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду вирішено апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.07.2022 року стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без зміни. Вищезазначені рішення судів першої та другої інстанцій в касаційному порядку сторонами не оскаржувались, а тому вирок місцевого суду набрав законної сили.

Судом встановлено, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, вручене 05.06.2015 року ОСОБА_1 , повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, вручене 05.06.2015 року ОСОБА_2 .

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували під слідством та судом протягом 8 років 7 місяців 28 днів, в період з 05.06.2015 року (дата вручення повідомлень про підозру) до 28.03.2023 року (ухвала суду апеляційної інстанції про залишення без змін вироку місцевого суду про їх виправдання) тобто повних 93 місяці та 24 дні.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України від 01.12.1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду» (зі змінами) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1. незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2. незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3. незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених в частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1. постановлення виправдувального вироку;

1-1. встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2. закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутність у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4. закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених п. 1-1 частини 1 цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Згідно ст. 3 цього Закону, у наведених в ст. 1 цього Закону випадках, громадянинові відшкодовуються:

1. заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій;

2. майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт;

3. штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином;

4. суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги;

5. моральна шкода.

Статтею 4 цього Закону визначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4, і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету, розмір сум, які передбачені п.1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.п. 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Частиною 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України встановлено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Стаття 12 вищезазначеного Закону передбачає, що розмір відшкодування шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 ст. 3 цього Закону, незалежно від того, який орган проводив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу). У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державною у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Частинами 2, 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду» визначено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом провадиться відповідно до розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Вказане кореспондується і п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, визначаючи межі перебігу таких строків, слід виходити з того, що в кримінальному провадженні враховується як період досудового розслідування, так і період судового розгляду і апеляційного провадження. При цьому перебіг строків у кримінальному провадженні починається з часу, коли особі повідомлено про підозру або з моменту затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а закінчується у момент, коли вирок набрав законної сили або кримінальне провадження закрито в цілому чи щодо конкретної особи.

Критеріями для визначення розумності строків під час кримінального провадження є складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження: спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень (справи «Вітрук проти України» від 16.09.2010 року, «Юртаєв проти України» від 31.01.2006 року, «Меріт проти України» від 30.03.2004 року та інші).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2023 року, який складає 6 700 грн.

Позивачами доведені відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» наявність завданої їм моральної шкоди, необхідність застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я і відновлення стосунків з оточуючими.

Судом враховується, щонезаконне кримінальне переслідування, обмеження громадянських прав і свобод протягом досить тривалого часу, для позивачів були вкрай стресовою (психотравмуючою) ситуацією, призвели до руйнування значущих взаємовідносин з оточенням, моральних цінностей та викликало значні негативні переживання: обурення, приниження, сорому, тривалої емоційної напруги, тривоги, невизначеності, необхідності виправдовуватись та доводити свою невинність в інкримінованих діяннях, втрати можливостей самореалізації, приниження його честі та гідності, сприяли суттєвому зниженню авторитету серед оточуючих, поваги та доброзичливого ставлення.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості, а тому в цій частин розмір моральної шкоди, завданої позивачам, підлягає задоволенню у визначеному ними розмірі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок та підстави відшкодування матеріальної шкоди регламентуються Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету.

Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює зокрема, безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України).

Статтею 25 Бюджетного Кодексу України установлено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кіровоградської обласної прокуратури, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органу попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду задовольнити.

Стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 628 287,00 грн. (шістсот двадцять вісім тисяч двісті вісімдесят сім гривень 00 копійок).

Стягнути з держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 628 287,00 грн. (шістсот двадцять вісім тисяч двісті вісімдесят сім гривень 00 копійок).

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлено 22.12.2023 року.

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , прож. м. Кропивницький, прож. АДРЕСА_2 .

Відповідачі: Кіровоградська обласна прокуратура, 25006 м. Кропивницький, вул. Велика Пермська, 3а, .

Державна казначейська служба України, 01601 м. Київ, вул. Бастіонна, 6, .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко