Номер провадження: 22-ц/813/5055/23
Справа № 516/114/22
Головуючий у першій інстанції Под`ячева І.Д.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія»,

на рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 18 січня 2023 року,

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, в обґрунтування якого зазначило, що між ТОВ «ООЕК» та побутовим споживачем ОСОБА_1 , який мешкає та є споживачем за адресою: АДРЕСА_1 укладений договір про постачання електричної енергії від 29.12.2018 року № 99. Для проведення рахунків ТОВ «ООЕК» на ім`я побутового споживача - ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

За вказаним особовим рахунком спожито 6525 кВт.год електричної енергії, у тому числі за період з травня 2021 року по березень 2022 року відповідачем спожито 4820 кВт.год на суму 8097,60 грн. Відповідачем частково сплачено заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 2900 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська енергопостачальна компанія» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 5197,60 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Теплодарський міський суд Одеської області рішенням від 18 січня 2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задовольнив частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" на користь ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 1937,60 грн. В іншій частині відмовлено ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" у задоволенні позовних вимог.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, керувався тим, що відповідач сплачував борг за електроенергію на рахунки ЖБК «Енергетик-2» (01 вересня 2021 року у розмірі 3260 грн та 30 січня 2022 року у розмірі 2900 грн).

Також суд першої інстанції зазначив, що позивачем зараховано в погашення боргу суму у розмірі 2900 грн, яку відповідач сплатив на рахунки ЖБК 30 січня 2022 року, однак не зараховано в погашення боргу суму в розмірі 3260 грн, яка сплачена також на рахунки ЖБК раніше 01 вересня 2021 року.

За таких обставин суд першої інстанції вважав, що в погашення боргу має бути зарахована і сплачена відповідачем сума 3260 грн, яка здійснена на рахунок ЖБК «Енергетик-2».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" просить скасувати рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 3260 грн задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" не погоджується з висновками суду першої інстанції, та зазначає, що кошти у розмірі 2900 грн, сплачені відповідачем 01.02.2022 року через касу структурного підрозділу позивача. Разом з тим, матеріали справи містять докази, що кошти у розмірі 3260 грн сплачені відповідачем саме на користь ЖБК «Енергетик-2» тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.02.2023 року відповідачу роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзиву не надходило.

Копія ухвали про відкриття провадження та копія апеляційної скарги отримана відповідачем 30.05.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження скаржник отримав 01.03.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 5194,60 грн і є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481* 100 = 248100 грн), тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Із тексту апеляційної скарги вбачається, що сторонами рішення суду в частині задоволенних позовних вимог не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" № 12 від 24 жовтня 2008 року.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, щовідповідач споживав електричну енергію розподілену АТ «ДТЕК Одеські електромережі», що підтверджується зміною показників його споживання, проте оплату здійснював лише частково.

Із розрахунку позивача вбачається, що заборгованість нарахована відповідачу за період з травня 2021 року по березень 2022 року, у загальному розмірі 5197,60 грн, при цьому позивачем зараховано в погашення боргу суму у розмірі 2900 грн, яку відповідач сплатив на рахунки ЖБК 30 січня 2022 року, однак не зараховано в погашення боргу суму в розмірі 3260 грн, яка сплачена також на рахунки ЖБК раніше 01 вересня 2021 року, із зазначенням показників лічильника та із зазначенням призначення платежу (за електричну енергію).

Суд вважав, оскільки позивачем зарахована в погашення боргу сума яка сплачена пізніше, навіть не на рахунки позивача, також таке зарахування повинно відбутись за таким самим платежем, який був здійснений відповідачем раніше, тобто у вересня 2021 року у розмірі 3260 грн, шляхом узгодження такої оплати із ЖБК «Енергетик-2», тому дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію задоволенню не підлягають.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим на підставі рішення Теплодарської міської ради Одеської області виконавчим комітетом від 24.11.1998 року за № 125/В-98, а житлово-будівельний кооператив «Енергетик-2» є управляючою організацією яка надає комунальні послуги будинку № 86.

ЖБК «Енергетик-2» надавало власникам квартир послуги електропостачання, у зв`язку зі встановленням на будинок єдиного електролічильника та укладання ЖБК договору з енергопостачальною компанією.

23 березня 2021 року представниками АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» на квартиру АДРЕСА_2 встановлено електролічильник в присутності власника квартири ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним актом № 1186600, який підписано відповідачем.

Одночасно АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» сформовано особовий рахунок (абонентський № НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 , для фіксації показників електролічильника та подальшої передачі показників ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія».

Згідно особового рахунку за ОСОБА_1 рахується заборгованість за спожиту електричну енергію надану АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» за період з травня 2021 року по березень 2022 року в розмірі 5194,60 грн, що підтверджується відомістю нарахування і оплати.

Отже предметом позову є стягнення заборгованості за спожиту відповідачем електричну енергію за період з травня 2021 року по березень 2022 року у сумі 5197,60 грн.

ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» є електропостачальником та отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 за № 429.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 фактично приєднався до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», а тому відповідач взяв на себе договірні зобов`язання, зокрема здійснювати оплату вартості електричної енергії. Договір укладений на умовах, які розроблені електропостачальником та опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «Одеська обласна енергетична компанія».

Судом першої інстанції не взято до уваги твердження відповідача, що він отримує та в подальшому бажає отримувати послуги з електропостачання від ЖБК «Енергетик-2», оскільки відповідно до норм діючого законодавства, а саме ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. ЖБК «Енергетик-2» не є електропостачальником, а тому не може надавати послуги з електропостачання.

Вказані вище обставини сторонами не оскаржуються в апеляційному суді.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до ст.ст. 610, 614 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач споживав електричну енергію розподілену АТ «ДТЕК Одеські електромережі», що підтверджується зміною показників лічильника, які відповідачем не оспорюються. Оплату за спожиту електричну енергію здійснював частково та на рахунки ЖБК «Енергетик-2».

Із наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію за період з травня 2021 року по березень 2022 року становить 5197,60 грн, яка нарахована відповідно до показань лічильника, при цьому зазначено, що в лютому 2022 року відповідачем здійснено оплату в сумі 2900 грн, яка врахована позивачем при визначенні суми заборгованості.

Суд першої інстанції вважав, оскільки позивачем зараховано в погашення боргу суму в розмірі 2900 грн, яку відповідач сплатив на рахунки ЖБК «Енергетик-2» 30 січня 2022 року, однак не зараховано в погашення боргу суму в розмірі 3260 грн, тому зарахування повинно відбутись за таким самим платежем, який був здійснений відповідачем раніше, тобто у вересня 2021 року у розмірі 3260 грн, шляхом узгодження такої оплати із ЖБК «Енергетик-2».

Колегія суддів вважає, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов помилково, не врахувавши положення ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії», п.п. 4.4.,4.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року, виходячи з наступного.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) (п. 62 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що покупці електричної енергії, які купують електричну енергію в електропостачальників, вносять плату за отриману електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника в одному з уповноважених банків.

Відповідно до п. 4.5. розділу IV «Порядок розрахунків на роздрібному ринку електричної енергії» Правил роздрібного ринку електричної енергії оплата електропостачальнику вартості електричної енергії, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника. Споживач, який купує електричну енергію відповідно до умов договору в електропостачальника, здійснює оплату за виставленим електропостачальником рахунком виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання цього електропостачальника в одному з уповноважених банків.

Датою здійснення оплати за виставленим платіжним документом є дата, на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника або поточний рахунок оператора системи розподілу, відкритий в уповноваженому банку (п. 4.4 розділу IV «Порядок розрахунків на роздрібному ринку електричної енергії» Правил роздрібного ринку електричної енергії).

Системний аналіз зазначених норм прав права свідчить про те, що споживач здійснює оплату електропостачальнику вартості електричної енергії виключно коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника.

Колегія суддів, діючи в межах доводів апеляційної скарги та перевіряючи фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, надає оцінку виписці по рахунку від 01.02.2022 року, яка додана до апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вказане не є новим доказом, а є лише обов`язком суду перевірити інформацію щодо рахунку на який відповідачем здійснювалась оплата за спожиту електричну енергію в сумі 2900 грн.

Згідно банківської виписці по рахунку ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» () від 01.02.2022 року в розділі призначення платежу зазначено: оплата за електропостачання ОСОБА_1 сума 2900 грн.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення вищевказаних норм матеріального права дійшов помилкового висновку щодо правомірності врахування в рахунок погашення боргу за спожиту електричну енергію оплат, які відповідач здійснив на рахунок ЖБК «Енергетик-2».

Колегія суддів вважає слушними твердження позивача про те, що висновки суду першої інстанції, що «зарахована в погашення боргу сума яка сплачена пізніше, навіть не на рахунки позивача, також таке зарахування повинно відбутись за таким самим платежем, який був здійснений відповідачем раніше, тобто у вересня 2021 року у розмірі 3260 грн…» суперечать приписам ч. 2 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» та п.п. 4.4., 4.5. ПРРЕЕ. Вищевказані норми права визначають можливість зарахування коштів, сплачених споживачем в рахунок погашення боргу за спожиту електричну енергію перед електропостачальником, лише у випаду сплати таких коштів на рахунок електропостачальника та лише з дати зарахування таких коштів на рахунок електропостачальника.

Ураховуючи викладені вище обставини апеляційний суд вважає, що оскільки відповідачем оплата за спожиту електричну енергію в сумі 3260 грн здійснена на рахунок ЖБК «Енергетик-2», а доказів сплати вказаної суми на рахунок ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» матеріали справи не містять, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» підлягає стягненню заборгованість за спожиту електичну енергію в сумі 3260 грн.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електичну енергію задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» заборгованості за спожиту електичну енергію сумі 3260 грн.

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2481 грн, що підтверджується платіжними дорученням.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 917,97 грн.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» в оскаржуваній частині підлягають задоволенню, то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1563,03 грн.

Згідно платіжного доручення від 07.02.2023 року за подання апеляційної скарги ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» сплачено судовий збір в сумі 3721,50 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», подало апеляційну скаргу за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд.

Тому судовий збір за подання апеляційної скарги з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 2977,20 грн.

Ураховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2977,20 грн, а різниця в сумі 744,30 грн (3721,50 грн - 2977,20 грн) підлягає поверненню ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» за його клопотанням.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» задовольнити.

Рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 18 січня 2023 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 3260 грн задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», , заборгованість за спожиту електричну енергію сумі 3260 грн, судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1563,03 грн, судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2977,20 грн.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», , місцезнаходження м. Одеса вул. Мала Арнаутська, 88 з Державного бюджету України сплачений судовий збір у сумі 744,30 грн, згідно з платіжним дорученням № від 07 лютого 2023 року на рахунок - UA0015757, отримувач - ГУК у Од.обл./Малиновськ. р-н/22030101, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), код отримувача (код за ЄДРПОУ)- 37607526, код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.В. Кострицький

О.Ю. Карташов