РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Бойко Л.Л.

представника позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2023р. позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 , в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягують з ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягувати з відповідача аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей.

Позов мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі з 26.10.2007р. до 15.07.2010р. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу проживають разом з нею. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2011р. з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26.05.2011р. і до досягнення дітьми повноліття. У вересні 2022р. відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного вище заочного рішення і ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.10.2022р. цю заяву було залишено без задоволення. В подальшому відповідач оскаржив рішення суду від 01.07.2011р. і постановою Запорізького апеляційного суду від 21.12.2022р. рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2011р. було скасовано, прийнято нове рішення, яким стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 26.05.2011р. до внесення змін Законом України від 17 травня 2017 року №037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, після стягувати аліменти не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 08.07.2017р. та до досягнення повноліття найстаршою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 30.11.2022р. (до ухвалення постанови Запорізького апеляційного суду) у відповідача була наявна заборгованість з аліментів в сумі 149 658,45грн. Суд апеляційної інстанції через 11 років змінивши рішення суду, фактично вдвічі зменшив розмір стягнутих аліментів. Протягом серпня-листопада 2022р. відповідач сплачував аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі 3600,00гнрн., що є мінімальним та категорично не вистачає для забезпечення належного рівня їх утримання. Діти дорослішають, потребують більших витрат для забезпечення їх потреб в одязі, взутті, придбання приладдя для навчання, лікування, розвитку та відпочинку. Відповідач офіційно отримує пенсію та перебуває на військовій службі в ЗСУ, тому має можливість надавати достатнє грошове утримання своїм дітям. У зв`язку з чим вважає можливим збільшити розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей з 1/4 частини до 1/3 частини, що буде відповідати інтересам дітей, принципам справедливості та розумності.

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.02.2023р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за цим позовом та призначено її розгляд у відкритому судовому засідання з повідомленням (викликом) сторін.

19.04.2023р. до суду надійшов відзив представника відповідача на вказаний позов, в якому він позовні вимоги не визнав та зазначив, що рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2011р., яким з відповідача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей, відповідач не отримував і про його існування не знав, поки не було розпочато їх примусове стягнення з його пенсії. До 2018р. позивачка не зверталась з приводу примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів. Крім того, за текстом рішення суду, розміщеного на сайті, аліменти стягнуті в розмірі 1/4 частини заробітку на двох дітей, проти чого він не заперечував. Однак в серпні 2022р. він дізнався, що за виконавчим листом аліменти стягуються по 1/4 частці на кожну дитину і, незважаючи на утримання аліментів з пенсії, розмір заборгованості не зменшувався, а збільшувався. Він оскаржив рішення суду про стягнення аліментів та постановою Запорізького апеляційного суду від 21.12.2022р. воно було скасовано, постановлено нове рішення яким з нього стягнуті аліменти на двох неповнолітніх дітей в єдиній частці - 1/4 частині заробітку (доходу) платника. Таким чином, суд апеляційної інстанції не зменшив розмір аліментів, а виправив помилку в рішенні суду першої інстанції. Проти збільшення аліментів він наразі заперечує, оскільки він має на утриманні батьків - інваліда 1 групи за загальним захворюванням та 2 групи через трудове каліцтво, рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.04.2021р. з нього стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також на його утриманні фактично перебуває його дружина ОСОБА_9 , яка з 2021р. є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням, сам він потребує лікування, з 2016р. є інвалідом 3 групи (втрата зору на 45%) у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Вітчизни, безстроково, та має необхідність проходити додаткове лікування та реабілітацію. Подані позивачкою довідки про доходи, в яких інформація про доход за 1 квартал 2021р. 3 квартал 2022р. відсутня, не означає відсутність самих доходів. В той же час, обов`язок утримувати неповнолітню дитину покладено на обох дітей. Просить в позові відмовити.

01.05.2023р. до суду надійшла відповідь представника позивачки на відзив, в якому зазначено, що викладені у відзиві обставини не мають суттєвого значення для вирішення справи і направлені на те, щоб створити уяву неможливості сплачувати аліменти на старших дітей. Стосовно доводів відповідача, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, то вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Довідки про інвалідність не підтверджують, що батьки потребують матеріальної допомоги та що відповідач їх утримує. Якщо матір відповідача отримала трудове каліцтво, то вона має певні пільги щодо безкоштовного отримання ліків та санаторно-курортного лікування, пільги на оплату житлово-комунальних послуг, батько як інвалід 1 групи також має право на пільги. Докази фактичного проживання відповідача з батьками також не надані. Довідки про реєстрацію місця проживання таким доказом не є. Якщо відповідач і допомагає батькам, то це тільки за його власним бажанням, що не може впливати на розмір аліментів. Посилаючись на факт перебування на утриманні відповідача неповнолітньої дитини та дружини-інваліда 3 групи, відповідач не надає суду копії відповідних судових рішень. Згідно з інформацією з сайта «Судова влада» є два рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.04.2021р. про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_10 у твердій грошовій сумі 5000,00грн., починаючи з 06.11.2020р., від 21.03.2023р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 аліментів на утримання непрацездатної дружини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку платника, починаючи з 17.02.2023р. та протягом строку інвалідності. В останньому рішенні вказано, що позивачка ОСОБА_11 обґрунтовувала позов тим, що відповідач проходить службу в лавах ЗСУ та коштів на її утримання не надає. Також зазначено, що відповідач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Представником позивачки ОСОБА_11 в обох справах була ОСОБА_12 , яка в той же час є представником відповідача ОСОБА_3 в цій справі та в інших справах. Позивачка вважає, що відповідач штучно створює обставини, якими обґрунтовує неможливість сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у встановленому законодавством розмірі. Також звертає увагу, що при визначенні розміру аліментів не передбачено з`ясування матеріального становища отримувача аліментів і воно не впливає на розгляд справи. В той же час, відповідач не надав доказів про свій матеріальний стан. Довідка про розмір пенсії не відображає усі доходи відповідача. Надані відповідачем медичні документи підтверджують, що він знаходився на стаціонарному лікуванні в 2015р та 2017р. Належних та допустимих доказів того, що він через стан свого здоров`я потребує лікування та несе на це матеріальні витрати на цей час, не надав. Відповідач є учасником бойових дій, у зв`язку з чим має ряд пільг, в т.ч. медичних, що стосуються житлових питань, фінансових. Причинний зв`язок між захворюванням та неможливістю сплачувати аліменти в заявленому розмірі не доведено. Розмір частки 1/3 на двох неповнолітніх дітей визначено законодавцем, тому її вимоги є законними та обґрунтованими. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Нікітіна Т.Г. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в заявах по суті, просить позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Ларченко Ю.О. в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову заперечують з підстав, викладених у відзиві на позов, додатково зазначили, що утримувати неповнолітню дитину зобов`язані обоє батьків і позивачка не надала інформації про свої доходи. Посилання позивачки на те, що відповідач має право на пільги, не означає, що він має такі пільги. У відповідача є обов`язки і борги, що підтверджено належними документами. При цьому, місце проживання відповідача з батьками підтверджується реєстрацією батьків та відповідача за однією адресою. Крім того, батько відповідача лежачий хворий, відсутня ліва нижня кінцівка, паралізовано ліву верхню кінцівку, в матері відсутня ліва верхня кінцівка, тому про санаторне-курортне лікування не може бути мови. Аліменти на утримання дітей стягуються з усіх видів доходів відповідача незалежно від їх походження. Підстав для збільшення розміру аліментів немає.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та його представника.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ст.51 Конституції України дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з ч. 8,9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006р. у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява №31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2007р., який розірваний рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.07.2010р., яке набрало законної сили 02.08.2010р. (арк..15).

Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу проживають разом з матір`ю позивачкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (арк..30-34).

Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2011р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26.05.2011р. і до досягнення дітьми повноліття (арк..22).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 21.12.2022р. рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2011р. скасовано, прийнято нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 26.05.2011р. до внесення змін Законом України від 17 травня 2017 року №037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року, тобто до 07.07.2017р. включно, після стягувати аліменти не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 08.07.2017р. та до досягнення повноліття найстаршою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк..7-13).

Ухвалою Верховного Суду від 31.01.2023р. у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Запорізького апеляційного суду від 21.12.2022р. відмовлено (арк.26-27).

Згідно з розрахунком державного виконавця Комунарського ВДВС у м.Запоріжжі від 30.11.2022р. заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 станом на 30.11.2022р. становить 149 658,45грн. (арк..14).

Згідно з розрахунком державного виконавця Комунарського ВДВС у м.Запоріжжі від 30.05.2023р. заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 станом на 30.05.2023р. становить 25587,48грн. За період з січня по травень 2023р. розмір аліментів, що підлягав сплаті щомісячно, становив 3586,56грн. (арк..130).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 23.01.2023р. відомості про джерела та суми виплачених доходів позивачки ОСОБА_2 за 1кв-л 2021р. 3 кв-л 2022р. відсутні, в 4 кв-лі 2021р. нараховано дохід в розмірі 320 000,00грн.(податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи (1 та 2 груп) (арк..16).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (арк.23, 83), має посвідчення учасника бойових дій та право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (арк..84).

Згідно з довідкою МСЕК АВ №0673254 від 02.08.2016р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , первинно встановлена 3 група інвалідності по зору, поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, безстроково. Йому протипоказана тяжка фізична праця, робота, пов`язана з тривалим нахилом голови, з інтенсивним зоровим навантаженням, потребує спостереження у окуліста, стаціонарного лікування, а також рекомендоване санаторно-курортне лікування (арк..60-61,74).

Згідно з виписним епікризом №104 ОСОБА_3 перебував на лікуванні у санаторному відділенні Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону України (м.Вінниця) з 13.01.2017р. по 31.01.2017р., діагноз ДОА правого колінного суглобу (арк.. 58-59).

Згідно з довідкою №111 від 05.08.2015р. ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня» з 03.07.2015р. по 05.08.2015р., діагноз контузія важкого ступеня лівого ока… (арк..63).

Згідно з консультативним висновком офтальмолога від 03.03.2017р. ОСОБА_3 має діагноз наслідок проникаючого кореального поранення з внутрішньоочним стороннім тілом лівого ока-рубець рогівки, артифакія, авітрія, глаукома, стан після іридопластики лівого ока (арк..66).

Згідно з висновком МРТ від 12.04.2019р. у ОСОБА_3 виявлено дегенеративно-дистрофічні зміни попереково-крижового відділу хребта (остеохондроз, початковий спондилоартроз), протрузії міжхребтових дисків (арк..73).

Згідно з довідками ГУ ПФУ в Запорізькій області ОСОБА_3 виплачена пенсія по інвалідності за період листопад 2022р. квітень 2023р. в загальній сумі 26253,00грн., в т.ч. в квітні 2023р. - 7534,80грн. (арк..67,75).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 24.05.2023р. відомості про джерела та суми виплачених доходів ОСОБА_3 за 2014р. відсутні, в 2015р. нараховано дохід у вигляді заробітної плати в сумі 50 419,71грн. та у вигляді благодійної допомоги в сумі 200,00грн., усього 50 619,71грн., в 2018р. у вигляді заробітної плати в сумі 69705,50грн., державної соціальної допомоги в сумі 1000,00грн., страхової виплати в сумі 8496,40грн., дарунку, призу переможцю спортивних змагань в сумі 209,34грн., усього 79411,24грн., в 2019р. - у вигляді заробітної плати в сумі 33526,78грн., державної соціальної допомоги в сумі 12001,68,00грн., дохід за цивільно-правовим договором в сумі 1800,00грн., усього 47328,46грн., в 2020р. у вигляді заробітної плати в сумі 14800,00, державної соціальної допомоги в сумі 31565,91грн., дохід за цивільно-правовим договором в сумі 3600,00грн., усього 49965,91грн., в 2021р. у вигляді заробітної плати в сумі 45400,00грн., соціальної виплати в сумі 31436,22грн., страхової виплати в сумі 9973,10грн., усього 86809,32грн., в 2022р. у вигляді заробітної плати в сумі 13900,00грн., виплати військовослужбовцям в сумі 941612,87грн., соціальної виплати в сумі 1500,00грн., усього 957 012,87грн., в 1 кв-лі 2023р. дохід від продажу рухомого майна в сумі 95000,00грн. (арк.123-127).

Батьки відповідача - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , перебувають у шлюбі 11.10.1972р. (арк..72), обидва згідно з копіями паспортів зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (арк.102-105).

Згідно з рахунком на оплату послуг Концерну МТМ за лютий 2023р. за особовим рахунком № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_13 , адреса: АДРЕСА_3 , зареєстровано 8 осіб, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії станом на 01.03.2023р. становить 108 036,49грн., за послуги з постачання гарячої води переплата в сумі 567,22грн. (арк.62).

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є пенсіонером за віком (арк..55), 26.11.1968р. визнана інвалідом 2 групи, трудове каліцтво (арк..57), згідно з консультативним висновком від 05.09.2020р. має діагноз спіла катаракта обох очей, рогівковий астигматизм обох очей, за консультативним висновком від 08.06.2021р. синдром сухого ока, рогівковий астигматизм, артифакія очей (арк.106,108). В вересні 2020р. проведено оперативне лікування ФЕК+ІОЛ на праве око (арк..111,115).

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є пенсіонером за інвалідністю (арк..55), 18.08.1971р. визнаний інвалідом 3 групи, каліцтво внаслідок нещасного випадку (арк..65), згідно з індивідуальною програмою реабілітації інваліда №510 від 28.02.2023р. є інвалідом 1 групи за загальним захворюванням з 2020р., потребує певних реабілітаційних заходів (арк.68-71), з 21.07.2020р. по 17.08.2020р. перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська лікарня №6» ЗМР, діагноз - геморрагічний інсульт в правій півкулі головного мозку (арк..109,114).

Згідно з довідкою ГУ ПФУ в Запорізькій області ОСОБА_14 виплачена пенсія по інвалідності за період листопад 2022р. квітень 2023р. в загальній сумі 26675,64грн. (арк..64).

Заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.04.2021р. у цивільній справі №333/6256/20, яке набрало законної сили 13.05.2021р., з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_15 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 5000,00грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 06.11.2020р. і до досягнення повноліття (арк..87-88, 131).

Цим рішенням встановлено, що з 2015р. сторони мешкали разом без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилась донька ОСОБА_16 . З 27.10.2019р. шлюбні стосунки між сторонами припинились та сторони стали мешкати окремо. Донька мешкає разом з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21.03.2023р. у цивільній справі №333/1055/23, яке набрало законної сили 21.04.2023р., з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 стягнуті аліменти на утримання непрацездатної дружини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 17.02.2023р. та протягом строку інвалідності (арк..89-93, 132-134).

Вказаним рішенням суду встановлено, що 15.06.2022р. ОСОБА_3 та ОСОБА_15 зареєстрували шлюб, вони мають доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 04.07.2022р. ОСОБА_11 встановлено 3 група інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням безстроково. У зв`язку із встановленням інвалідності ОСОБА_11 працює неповний робочий день, отримує заробітну плату, нижчу за прожитковий мінімум, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку чоловіка ОСОБА_3 і він може її надавати. Останній заявлений позов визнав повністю.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню.

В даному випадку суд виходить з того, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме, зміни матеріального або сімейного стану одержувача чи платника аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом цієї норми права підставами зміни розміру аліментів є зміна матеріального чи сімейного стану. При цьому, зазначені положення закону не виключають як одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів, так і їх самостійне, незалежне одна від одної існування.

Як встановлено судом, сторони мають двох неповнолітніх дітей, які після припинення в серпні 2010р. шлюбу між сторонами проживають разом з матір`ю позивачкою ОСОБА_2 , а з відповідача на утримання неповнолітніх дітей рішенням суду від 01.07.2011р. були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26.05.2011р. і до повноліття.

Вказане рішення виконувалось в примусовому порядку органами ДВС, аліменти сплачувались відповідачем нерегулярно і станом на 30.11.2022р. заборгованість становила 149 658,45грн.

Посилання відповідача на те, що до 2018р. він не знав про наявність вказаного рішення суду, є безпідставними, оскільки батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей в силу закону і відсутність відповідного рішення суду не звільняє їх від такого обов`язку.

Так, відповідач не надав суду доказів щодо добровільного матеріального утримання та здійснення будь-яких додаткових витрат на своїх неповнолітніх дітей в разі необхідності протягом усього часу окремого проживання.

В подальшому, а саме 21.12.2022р., рішення судувід 01.07.2011р. було скасовано і апеляційним судом прийнято нове рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 26.05.2011р., з 08.07.2017р. - не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно.

За період грудень 2022р. травень 2023р. заборгованість по аліментам становить 25587,48грн., в щомісячному розмірі аліменти на обох дітей становлять 3586,56грн.

Звертаючись до суду з цим позовом позивачка ОСОБА_2 вказала на те, що визначеного постановою Запорізького апеляційного суду від 21.12.2022р. розміру аліментів (1/4 частина заробітку (доходу)) недостатньо для забезпечення належного рівня виховання та розвитку двох неповнолітніх дітей, враховуючи їх вік 15 та 14 років, збільшення потреб, і відповідач, який отримує пенсію та грошове забезпечення як військовослужбовець, у зв`язку із збільшенням доходу має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини свого заробітку (доходу), що, в свою чергу, є законним, справедливим та буде відповідати інтересам дітей.

Ухвалюючи рішення, суд вважає встановленим та доведеним наявність підстав для збільшення раніше визначеного судом розміру аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей.

Зокрема, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 має стабільний регулярний дохід у вигляді пенсії по інвалідності, розмір якої в грудні 2022р. березні 2023р. становив 3767,40грн. щомісячно, а в квітні 2023р. 7534,80грн.

Крім того, протягом 2018-2022рр. відповідач отримував дохід у вигляді заробітної плати, державної соціальної допомоги та соціальних виплат, плати за цивільно-правовими договорами, страхових виплат, виплат військовослужбовцю, в 1 кв-лі 2023р. дохід від продажу рухомого майна.

В зрівнянні з 2018р. розмір його доходу за 2022р. значно збільшився (2018р. 79411,24грн., 2022р. 957012,87грн.)

При цьому, під час апеляційного перегляду рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2011р. та ухвалення судом апеляційної інстанції постанови від 21.12.2022р., як зазначено в цій постанові, ОСОБА_3 не надав доказів щодо своїх доходів і ці обставини не були предметом дослідження судом апеляційної інстанції.

В цій справі відповідач ОСОБА_3 , посилаючись на скрутне матеріальне становище, надав суду лише інформацію щодо розміру пенсії по інвалідності, інформація щодо усіх інших джерел та розміру його доходу була витребувана судом за клопотанням представника позивачки.

Докази здійснення відповідачем певних витрат та їх розміру, які не зважаючи на збільшення розміру його доходу, ставили би його в скрутне матеріальне становище, суду також не надані.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про поліпшення матеріального становища відповідача як платника аліментів та є підставою для збільшення розміру стягнутих з нього на користь позивачки аліментів.

Посилання відповідача та його представника на те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, суд відхиляє, оскільки, по-перше, ці обставини були предметом дослідження під час апеляційного перегляду попереднього рішення суду та відхилені судом апеляційної інстанції як недоведені.

По-друге, дійсно, ст.51 Конституції України, ст.202 СК України передбачають обов`язок повнолітніх доньки чи сина піклуватися про своїх непрацездатних батьків, утримувати їх, якщо вони потребують матеріальної допомоги.

Однак сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу через те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків тощо.

В цій справі відповідач та його представник також не надали суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що його батьки потребують матеріальної допомоги і що позивач дійсно надає їм таку допомогу.

Факт реєстрації відповідача та батьків за однією адресою, їх похилий вік, наявність у них інвалідності та хронічних захворювань сам по собі не підтверджує такі обставини.

Доказів на підтвердження необхідності здійснення витрат на лікування батьків, недостатності для цього їх власних доходів і відповідно потреби в сторонній матеріальній допомозі, відсутності інших осіб, крім відповідача, які б могли надавати таку допомогу, відповідач та його представник суду не надали.

Щодо стану здоров`я відповідача ОСОБА_3 , то дійсно згідно з наданими ним документами він з 2016р. є інвалідом 3 групи по зору безстроково.

Однак суд вважає, що відповідач та його представник не довели, яким чином ця обставина впливає на визначення розміру аліментів на утримання його двох неповнолітніх дітей від шлюбу з позивачкою ОСОБА_2 .

Як встановлено судом з інформації ГУ ДПС в Запорізькій області, незважаючи на встановлення інвалідності, відповідач продовжував офіційно працювати, виконувати роботу (надавати послуги) за цивільно-правовими договорами, з березня 2022р. по т.ч. проходить військову службу в ЗСУ, отримував від цього стабільний дохід, який при цьому збільшився.

Отже, сама по собі інвалідність 3 групи не виключає можливості відповідача заробляти собі на життя та виконувати свій беззаперечний батьківський обов`язок утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Жодних належних, допустимих та достовірних доказів необхідності здійснення витрат на своє лікування, підтримання стану здоров`я,а також розміру таких витрат на момент вирішення цього спору відповідач суду не надав.

Надані відповідачем ОСОБА_3 копії медичних документів щодо виявлення у нього захворювань та проходження лікування датовані 2015-2019р. і не підтверджують дійсного стану його здоров`я та необхідності здійснення витрат на лікування на цей час.

Щодо перебування на утриманні відповідача непрацездатної дружини ОСОБА_11 та їх спільної малолітньої доньки ОСОБА_17 , 2016р.н., суд зазначає, що факт укладання платником аліментів нового шлюбу та народження в цьому шлюбі іншої дитини не є безумовними ознаками погіршення матеріального становища платника аліментів, що може вплинути на визначення розміру аліментів на інших його неповнолітніх дітей. Такі обставини підлягають належному доказуванню.

Разом з тим, відповідач та його представник не надали суду доказів на підтвердження скрутного матеріального стану відповідача через перебування у шлюбі з непрацездатною дружиною та наявність іншої неповнолітньої дитини.

Зокрема, наявність судових рішень про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини ОСОБА_11 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно та на утримання малолітньої доньки ОСОБА_17 , 2016р.н., в розмірі 5000,00грн. щомісячно не є свідченням незадовільного майнового стану відповідача.

Доказів здійснення реальних витрат на утримання нової родини, перебування вказаних рішень на примусовому виконанні тощо суду не надано.

Крім того, суд зауважує, що батьки не мають компенсувати зменшення утримання однієї дитини за рахунок збільшення утримання іншої.

Також суд враховує, що дружина відповідача ОСОБА_11 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_3 аліментів на своє утримання як непрацездатної дружини 17.02.2023р., тобто після відкриття провадження у цій справі (14.02.2023р.).

Відповідач ОСОБА_3 позов ОСОБА_11 визнав повністю, тобто не заперечував свою спроможність надавати дружині матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини з усіх видів свого заробітку (доходу), що є аналогічним раніше визначеному розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей від шлюбу з позивачкою ОСОБА_2 .. Натомість у цій справі ним наводяться аргументи на користь неможливості збільшення розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей через скрутне матеріальне становище, в т.ч. у зв`язку з перебуванням на його утриманні непрацездатних батьків, наявністю у нього інвалідності та потребою в лікуванні.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ст.13 ЦК України).

На думку суду, вказані обставини свідчать про штучність спору між відповідачем та його непрацездатною дружиною і зловживання матеріальними (цивільними) правами на користь відповідача при вирішенні спору між ним та позивачкою ОСОБА_2 щодо утримання їх неповнолітніх дітей.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що сплата відповідачем ОСОБА_3 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, який до того ж є законодавчо рекомендованим розміром аліментів на двох дітей (ч.5 ст.183 СК України), є необхідним та достатнім для забезпечення мінімальних потреб дітей та їх гармонійного розвитку, враховуючи, що діти сторін дорослішають, витрати на їх утримання зростають, як і загальний рівень споживчих цін в Україні, і інтереси неповнолітніх дітей превалюють над інтересами батьків.

За таких обставин, з урахуванням сукупності усіх вищевказаних обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, з максимально можливим урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_18 , 2007р.н., та доньки ОСОБА_19 , 2009р.н.

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_2 слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.7,141,150,180-184,192 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із дня набрання законної сили цим рішенням і до повноліття дітей.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.06.2023р.

Суддя Н.А.Мурашова

08.06.2023