Номер провадження: 22-ц/813/6553/23
Справа № 497/921/23
Головуючий у першій інстанції Раца В.А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 01 червня 2023 року по справі за заявою ОСОБА_1 про розстрочку виконання судового рішення в рамках виконання цивільного позову у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із заявою про розстрочку виконання рішення (вироку) Болградського районного суду Одеської області по справі № 946/2971/21 від 06.06.2022 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_3 : 45 632 грн.90 коп. матеріальних збитків, 10 000 грн. моральної шкоди, 10 000 грн. витрат на правову допомогу, загалом 65 632 грн. 90 коп. терміном до 05.04.2024 року або зі щомісячним стягненням по 1000 грн. до повного погашення боргу.

Вимоги заяви мотивовано тим, що 06.06.2022 року ОСОБА_1 вироком Болградського районного суду Одеської області, який залишений без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року, був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. При цьому цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 задоволено повністю та стягнуто з заявника загальну суму шкоди та витрат в розмірі 65 632,90 грн. Ізмаїльським відділом державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 20 грудня 2022 року було відкрито виконавче провадження № 70594572 на виконання виконавчого листа Болградського районного суду Одеської області по справі № 946/2971/21, виданого 28.11.2022 року. Ураховуючи, що ОСОБА_1 працює, разом з тим має на утриманні дружину ОСОБА_4 , яка є особою з інвалідністю, та інших доходів не має, заявник просив розстрочити виконання рішення суду до 05.04.2024 року або з виплатою 1000 грн. щомісячно. Виконання рішення одразу і в повному обсязі поставить у дуже скрутне матеріальне становище боржника ОСОБА_1 , що завдасть шкоду йому та членам його сім`ї, яких він не зможе утримувати.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 01 червня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 01 червня 2023 року скасувати та задовольнити його заяву про розстрочку виконання рішення у повному обсязі або направити справу до суду першої інстанції, у разі порушення ним норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дотримання вимог щодо об`єктивного, всебічного і повного дослідження доказів по справі, що призвело до неправильного встановлення судом фактичних обставин справи, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи. Також апелянт наголошує, що він працює, додаткових доходів не має, на його на утриманні знаходиться дружина - ОСОБА_4 , та виконання рішення суду одразу в повному обсязі ускладнить майновий стан родини боржника, крім того матеріали справи не містять відомостей, що дружина боржника, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, працює в будь-якому закладі та перетинала кордон і знаходиться за межами України.

На дану апеляційну скаргу від представника стягувача ОСОБА_3 адвоката Янковської Олени Петрівни до суду надійшов відзив, в якому сторона стягувача вказує, що заява про розстрочку виконання рішення суду та апеляційна скарга подані боржником з метою затягування виплати боргу, у зв`язку з чим примусове стягнення боргу розпочато лише 18.07.2023 року. Стягувач наполягає, що боржник ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 працюють. На підтвердження, що дружина боржника працює, стягувач надає довідку КНП «Ізмальський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради» від 11.10.2023 року № 01/08-170. Крім того, дружина боржника, як особа з інвалідністю, отримує пенсію. За таких підстав сторона стягувача просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Димченка Костянтина Геннадійовича надійшли додаткові пояснення (відповідь на відзив на апеляційну скаргу), в яких сторона апелянта наполягає на задоволенні скарги, вказує, що довідка про місце роботи ОСОБА_4 отримана з порушенням передбаченого законом порядку, зокрема ухвалою суду така довідка не витребовувалась, а щодо заперечень стягувача про невиконання рішення суду, то зазначає, що на кошти боржника державним виконавцем було накладено арешт, що ухвалою суду від 27.01.2023 року було знято, дана ухвала набрала законної сили лише 13.02.2023 року.

Представник ОСОБА_1 адвокат Димченко К.Г. та представник ОСОБА_3 адвокат Янковська О.П. приєдналися до розгляду справи, взявши участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Головний державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) Цонкова Ірина Сергіївна до судового засідання суду апеляційної інстанції не з`явилася, повідомлялася належним чином, подала поштою до суду заяву від 06.11.2023 року № 60797 (Вхід. № 22-24687/23 від 14.11.2023 року), в якій просить розглядати справу без присутності представника відділу ДВС.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви про розстрочку виконання судового рішення у рамках виконання цивільного позову у кримінальному провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів про неможливість виконання судового рішення.

Постановлена судом першої інстанції ухвала відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Судом встановлено у справі наступні обставини.

Вироком Болградського районного суду Одеської області від 06.06.2022 року, який залишений без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року (справа № 946/2971/21), ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, але на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік та 6 місяців.

У кримінальному провадженні був заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 , який судом задоволено повністю, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_3 : 45 632,90 грн матеріальних збитків, 10 000,00 грн. моральної шкоди, 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу, а загальна сума склала 65 632,90 грн., саме цю суму заявник просить розстрочити.

На підставі даного вироку 28.11.2022 року виданий виконавчий лист та пред`явлений стягувачем ОСОБА_3 до примусового виконання в Ізмаїльський відділ державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

20 грудня 2022 року головним державним виконавцем відділу Цонковою І.О. було відкрито виконавче провадження №70594572, за яким на даний час провадяться виконавчі дії.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

У розумінні практики Європейського суду ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

В силу положень ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення визначеному законом порядку. Контроль за виконанням рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Також в цьому рішенні зазначено, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У відповідно до змісту ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Зазначена процесуальна норма кореспондується з приписами ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», якими визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року №14 передбачено, що суду у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, щорозстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду шляхом сплати загальної суми боргу частинами, що не може перевищувати одного року з дня ухвалення спірного рішення.

Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду.

Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Розстрочення або відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Як зазначається в постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року по справі № 2а-25767/10/0570, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини.

Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/1180/19).

Згідноправової позиції, що викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. ст. 78, 81, 435 ЦПК України, саме заявник зобов`язаний довести зазначений предмет доказування, тобто виняткові підстави для відстрочки виконання судового рішення.

Суд оцінює надані заявником докази у сукупності як такі, що підтверджують обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, та які є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними, тобто такими, які не залежать від волі відповідача, а отже, мають виключний характер.

Убачається, що в обґрунтування неможливості своєчасного виконання рішення суду заявник покликався на те, що виконання рішення одразу у повному обсязі ускладнить майновий стан заявника та його родини. Також, зазначив, що працює, додаткового доходу не має, на його утриманні перебуває його дружина, як особа з інвалідністю.

Проте, апеляційним судом встановлено, що звертаючись до суду з заявою про надання розстрочки для виконання судового рішення, заявник не надав жодних доказів на підтвердження того, що належне виконання судового рішення в строк будь-яким чином утруднить його майновий стан. Тобто, на момент розгляду заяви про розстрочку виконання судового рішення заявником однозначно та безсумнівно не доведено обставини, які б свідчили про об`єктивну неможливість виконання рішення суду.

Так, заявником не надано до суду доказів про розмір його доходу за основним місцем роботи, доказів на підтвердження відсутності у нього додаткових доходів, будь-яких заощаджень та майна, за рахунок якого можна було б виконати рішення суду, а посилання заявника про перебування на його утриманні дружини, як особи з інвалідністю, з урахуванням заперечень стягувача, обґрунтовано ставляться під сумнів, оскільки заявник жодним чином не довів сукупний розмір витрат на утримання житла, сплату комунальних послуг, загальних необхідних повсякденних їх витрат з розміром доходів.

Отже, лише за наявності достовірного встановлення майнового стану сім`ї заявника і документально підтвердженої неможливості забезпечення заявника та його сім`ї предметами першої необхідності (їжа, ліки, предмети побуту), що ставить під реальну і невідворотну загрозу життя та здоров`я заявника, яку неможливо усунути інакше, ніж наданням розстрочки, виникають підстави для обґрунтованого висновку про наявність виключних (надзвичайних, невідворотних) обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, і таким чином надають право на розстрочку виконання судового рішення в розумінні ст. 435 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає, що виключних підстав у розумінні ст. 435 ЦПК України, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» для надання розстрочки для виконання спірного рішення не має, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява про розстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апелянта, що матеріали справи не містять відомостей, що дружина боржника працює та перетинала кордон України, апеляційним судом не приймаються, оскільки відсутність таких документів не свідчить ні про наявність виняткових обставин, ні про поважність причин невиконання рішення суду, отже не може бути безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Апеляційний суд також відхиляє заперечення апелянта на встановлення судом неналежного подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи з посланням на постанову Верховного Суду від 19 вересня 2019 року по справі № 826/14954/17, оскільки в даній постанові розглядалась ситуація, коли учаснику процесу відповідальною особою суду повернуто без реєстрації документ, що поданий на електронну пошту суду, та наголошено, що питання стосовно дотримання позивачем форми і змісту позовної заяви, наявність підстав для її повернення чи залишення без руху тощо, належить виключно до компетенції судді, визначеного шляхом автоматичного розподілу.

В даному випадку питання щодо форми заяви представника божника розглянуто компетентним судом з урахуванням та відповідно до вимог ч. 8 ст. 43 ЦПК України та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Інші доводи, що наведені в апеляційній скарзі, не приймаються апеляційним судом, оскільки фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою. Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову у розстроченні виконання рішення (вироку) суду.

Щодо посилань сторони апелянта у додаткових поясненнях, що накладення арешту на кошти боржника перешкоджало йому у виконанні рішення суду, то апеляційний суд такі посилання сприймає критично, так як дана обставина не може бути визнана такою, що виникла в ході виконання рішення суду та має особливий характер і ускладнює виконання рішення суду або робить його неможливим.

Також, апеляційний суд на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України не приймає надані апелянтом до суду апеляційної інстанції докази, зокрема копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 та Виписки з акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 236483 на ім`я ОСОБА_5 , оскільки апелянт не мотивував та не підтвердив неможливість їх подання до суду першої інстанції. Щодо наданих апелянтом платіжних інструкцій про часткову сплату боргу від 14.07.2023 року, від 18.07.2023 року, розрахункового листка ОСОБА_1 за липень 2023 року, то апеляційний суд вказує, що такі докази жодним чином не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, що ним здобутий на момент розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Між тим, апеляційний суд приймає надану стягувачем довідку-лист КНП «Ізмальський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради» від 11.10.2023 року № 01/08-170, згідно якої ОСОБА_4 працює в даному закладі на посаді сестри медичної групи, враховуючи дату видачі такої довідки та посилання адвоката, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції стягувач не мав можливості отримати таку інформацію та дана довідка отримана на запит адвоката.

Посилання представника апелянта, що дана довідка отримана не у спосіб, що передбачений законом, апеляційний судом відхиляється, оскільки згідно ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, зокрема і у наданні доказів, та ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає можливість отримання інформації за адвокатським запитом.

Отже, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують, тому така апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Одночасно колегія суддів роз`яснює заявнику, що за наявності документів, які істотно ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду (стан здоров`я заявника, документально підтверджена важка хвороба членів сім`ї, яка призвела до втрати працездатності і обумовила необхідність тривалого або постійного лікування з підтвердження переліку призначених ліків або медичних процедур та їх вартість, документально підтверджена загибель майна заявника або житла, де він мешкає, через нещасний випадок, стихійне лихо, природній катаклізм, військові дії), заявник не позбавлений права повторно звернутися до суду з відповідною заявою та обґрунтовано вимагати розстрочки виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 01 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений: 21.12.2023 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова