Провадження № 2-др/521/17/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Філімончук М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала справа № 521/16022/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 09.02.2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу задоволено в повному обсязі:

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 23.04.2011 року, згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 87, розірвано.

Після розірвання шлюбу, залишено відповідачу прізвище - « ОСОБА_3 ».

До канцелярії суду надійшла заява позивача, про ухвалення додаткового рішення, в якому він просив суд вирішити питання щодо залишення проживати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

В обґрунтування заявленого, позивач вказує, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживати дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу, та лише за наявності такого спору суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Як вбачається з вимог позову, позивач просив суд:

Винести рішення про розірвання шлюбу, укладеного 23 квітня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 87 від 23.04.2011 року, залишивши проживати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 09.02.2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу задоволено та шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 23.04.2011 року, згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 87, розірвано.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Таким чином, позиція Верховного Суду свідчить про право суду вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Крім того, суд зазначає, що позивач за вказаною вимогою, судовий збір не сплачував.

Окрім того, позивач може просили про залишення проживати дитину з ним, а не з відповідачем.

Також, що такий спір виник між сторонами і що відповідачка не бажає, щоб дитина проживала з нею, до суду позивачем доказів не було надано.

У такому разі позивач повинен був надати до суду висновок органу опіки та піклування щодо доцільності проживання дитини не з ним, а з іншим учасником справи.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в ухваленні додаткового рішення суду.

З огляду на викладене, та керуючись ст. ст. 270, 353 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 353 - 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук