Провадження №2/512/262/23
"26" червня 2023 р. смт Саврань
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря Пустовіт С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ

10.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з цивільним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 29.10.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 53.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в неї відсутні спільні інтереси з відповідачем, наявні різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Позивачка та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного. Кожен із них живе власним життям.

Подружні відносини припинились та з березня 2022 позивачка з відповідачем проживають в одному житловому будинку. Спільного господарства не ведуть.

Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки та відповідача.

Крім того, позивачка зазначила, що у неї з відповідачем є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання позивачка не з`явилась, проте 29.05.2023 подала до канцелярії суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності (а.с. 23).

29.05.2023 відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, однак поштове відправлення адресоване йому повернулось на адресу суду з довідкою Укрпошти, в якій зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.21).

У з в`язку з цим розгляд справи було відкладено та чергове судове засідання призначено на 26.06.2023.

Відповідач в судове засідання не з`явився, проте 05.06.2023 подав до канцелярії суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив справу розглянути без його участі (а.с.25).

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 29.10.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області зареєстрований шлюб, актовий запис № 53, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Як зазначено позивачкою в позовній заяві та не спростовано відповідачем, у позивачки ОСОБА_1 відсутні спільні інтереси з відповідачем ОСОБА_2 . Вони мають різні погляди на життя. Між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного. Кожен із них живе власним життям.

Подружні відносини припинились і починаючи з березня 2022 позивачка ОСОБА_1 проживає в одному житловому будинку з відповідачем ОСОБА_2 , але спільного господарства сторони не ведуть.

Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.7,8).

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Згідно з частиною 3 та частиною 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За змістом частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог статті 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу.

Згідно з частиною 1 статті 110 сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Обмеження права на подання позову, визначені частиною 2 статті 110 СК України, судом не встановлені.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно частини 3 статті 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У відповідності до частини 6 статті 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 ЦПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 5 "Рівноправність подружжя" Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У пункті 126 рішення у справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

За таких обставин, суд, з урахуванням факту визнання відповідачем позовних вимог, приходить до висновку, що позовна заява позивачки про розірвання шлюбу є виваженою та свідомою, відповідає її дійсній волі, причини, з яких вона наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімейні стосунки подружжя є формальними, поновити шлюбно-сімейні стосунки сторони наміру не мають, у зв`язку з чим подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та порушувало принцип добровільності шлюбу, визначений статтею 24 Сімейного кодексу України, що має істотне значення, а отже перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає.

За змістом статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Поряд з цим, суд враховує, що позивачка не заявила вимогу про відновлення свого дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу.

Суд встановив, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп (а.с. 1).

Розподіляючи судові витрати, суд керується приписом частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд стягує сплачену позивачкою суму судового збору з відповідача.

Відповідно до положень частини 2 статті 115 Сімейного кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Керуючись статтями 4, 6-10, 12, 13, 16, 19, 76, 81, 200, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, статтями 110, 112, 115 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29.10.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 53 розірвати.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити незмінним « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1 073 (тисячу сімдесят три) грн 60 коп.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Копію цього рішення після набрання ним законної сили надіслати Савранському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Ю. Брюховецький