Заводський районний суд м. Запоріжжя
Провадження №: 2/332/971/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Ретинської Ю.І., за участі секретаря судового засідання Божко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 адвокат Рябко Юрій Михайлович, який виступає в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони у справі мають спільну дитину: неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На теперішній час дитина проживає разом із позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. Аліменти на користь третіх осіб не сплачує.

Ухвалою суду від 30 травня 2023 року вирішено справу прийняти до розгляду та відкрити провадження. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача - Рябко Ю.М. та позивач ОСОБА_1 не з`явились. До канцелярії суду надійшло клопотання представника позивача Рябко Ю.М. про розгляд справи без участі сторони позивача. На задоволенні позовної заяви наполягає. Не заперечує проти заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися. На адресу суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_5 про розгляд справи у відсутності відповідача та представника відповідача. Проти задоволення позовних вимог відповідач не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як вбачається із змісту прохальної частини позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Відповідно до п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з ст. 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд дійшов до висновку, що позов законний та обгрунтований, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 15 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір судом покладається на відповідача та стягується в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 травня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Ю.І. Ретинська