РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Савченко Т.В.,

за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю відповідача ОСОБА_3 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. В обгрунтування позовних вимог вказали що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 14 серпня 1966 р. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Практично все життя сім`я проживала у будинку АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_6 на підставі заповіту від 14 лютого 1979 р., складеного його матір`ю, ОСОБА_7 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 . 01 березня 2021 р. ОСОБА_6 склав заповіт згідно якого все майно, яке належить йому і на яке він за законом матиме право, заповідав дочці ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 помер. Після смерті ОСОБА_6 24.03.2021 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В. була заведена спадкова справа за номером у спадковому реєстрі № 67397439. На час направлення позову до суду стали відомі обставини, що свідчать про недотримання встановленої законом процедури складання та посвідчення заповіту, а також є обгрунтовані сумніви щодо дійсного усвідомлення померлим вчинюваних дій. Підставою даної обставини є те, що покійний ОСОБА_6 за життя тривалий час страждав на ряд захворювань, які прямо могли вплинути на усвідомлення, значення дій покійного. На час укладання та посвідчення оспорюваного заповіту від 01.03.2021 р. ОСОБА_6 перебував у важкому стані, будучи лежачим хворим, та в силу вище вказаних захворювань, на думку позивачів, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що стало підставою для звернення до суду з метою оспорення вище вказаного заповіту.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 наполягала на задоволені позовних вимог, звертаючи увагу, що текст заповіту не відповідає волевиявленню ОСОБА_6 та пояснила, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 14 серпня 1966 р. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Практично все життя сім`я проживала у будинку АДРЕСА_1 . З їхнього, батьківського дозволу, молодша донька, ОСОБА_8 прибудували до основного будинку ще декілька кімнат. Стосунки з доньками були доброзичливі але останні півтора року спортилися. Особливо коли старша донька, ОСОБА_9 , у зв`язку з російською агресією були вимушена виїхати до Польщі. У лютому, на початку березня 2021 р. стан здоров`я її чоловіка, ОСОБА_10 , погіршився. ІНФОРМАЦІЯ_6 , її молодша донька, ОСОБА_11 , не посовітувавшись з нею, а ОСОБА_12 фактично не давав ради своїм діям, викликала до їхньої хати нотаріуса, який у присутності свідків склав заповіт від імені ОСОБА_10 . Згідно заповіту все майно, яке належало йому, ОСОБА_13 , він заповідав його молодшій доньці, ОСОБА_14 . При цьому ОСОБА_1 звернула увагу суду, що перед візитом нотаріуса, ОСОБА_8 давала їй якісь пігулки, начеб-то для заспокоювання але після вживання цих пігулок, стан її здоров`я, ОСОБА_1 , ставав якийсь знепритомлений. Також ОСОБА_1 звернула увагу, що дії ОСОБА_6 , при оформлені заповіту, не відповідали його волевиявленю, про що свідчить його стан здоров`я. Він мовчав, плакав, не міг тримати ручку, фактично кидав її, у зв`язку з чим за нього підпис у заповіті зробила громадянка ОСОБА_15 . Також ОСОБА_1 звернула увагу, що під час печатання тексту заповіту, біля нотаріуса постійно стояла Іванюк Лілія і діктувала нотаріусу текст заповіту. (а. с. 184-188).

Позивачка ОСОБА_1 суду пояснила, що на протязі останніх років відносини з сестрою, ОСОБА_3 не підтримує незважаючи на те, що сестра зі своєю сім`єю живе фактично в одному будинку з батьками за адресо: АДРЕСА_1 . Останні роки вона проживає з батьками. Відносини з батьками теплі, родинні. У 2021 р. вона виїхала до Польщі. На початку березня 2021 р. їй по телефону подзвонила мати, ОСОБА_1 і попросила, щоб вона приїхала, так як її сестра та материна донька, ОСОБА_8 привела додому нотаріуса який від імені батька, який фактично не давав ради своїм діям, стан здоров`я якого був незадовільний, не розмовляв, не міг тримати ручки в руках але уклав заповіт яким все своє майно заповідав їй, молодшій дочці ОСОБА_14 . Вважає заповіт таким, що не відповідав волевиявленю батька, ОСОБА_6 . ОСОБА_3 скориставшись, що вона, ОСОБА_9 була за межами України, скориставшись безпорадним станом здоров`я батька, матір напоювала пігулками, привела додому нотаріуса, якому діктувала начеб-то волевиявлення батька і таким чином уклали заповіт від імені батька. Зі слів матері вона дізналася, що під час складання заповіту батько не давав ради своїм діям, плакав, кидав ручку так як не міг тримати її в руках і головне нічого не казав. (а. с. 182-184).

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснила, що її батько - ОСОБА_6 все своє життя був розумною, справедливою і адекватною людиною. Він ніколи за своє життя не страждав на розумову недостатність чи психічні розлади. Він чітко розумів що робить і що каже. Стосунки у моїй сім`ї з батьком були завжди теплі. Останні два роки життя батько прожив спираючись на палицю, але майже кожного вечора батько заходив до нашого дому, так як ми з чоловіком прибудовані до батьківського дому. 22 роки тому батько дав мені кімнату і частину землі і ми прибудували свій будинок, який по документах не оформлений. Батько сказав, що на мій будинок він зробить дарчу, щоб я не хвилювалась. На початку лютого 2021 р. батько сказав їй, що буде складати заповіт і сказав, щоб вона запросила додому нотаріуса і у свідки батько сказав покликати ОСОБА_16 , сказавши, що тільки їй довірить підпис на заповіті. Він знав ОСОБА_16 з дитинства і довіряв їй. У батька відмовляв опорно-руховий апарат. По своєму будинку він ходив, але на вулицю не виходив. Розум у батька був ясний, він чітко розумів що робить і що каже.

Першого березня 2021 р. вона звернулась до приватного нотаріуса Рогальської Р.І., щоб оформити заповіт так як батько не міг пересуватися на відстань. Вона запросила свідків - ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .. Ніхто з свідків членами сім`ї чи близькими родичами не являється. Першого березня 2021 р. до батьківсього будинку прийшли нотаріус і свідки. Двері будинку відчиняла її мати - ОСОБА_1 , провела у кімнату, у якій, підвівшись, на дивані сидів її, ОСОБА_3 батько. Нотаріус представилась ким вона є, а батько відповів, що чекає на неї і представився сам, назвавши повністю прізвище, ім`я по батькові та сказав, що хоче скласти заповіт. Нотаріус сказала надати документи, що підтверджують, що в батька є право власності. Батько сказав її матері та своїй дружині принести документи і показати. Мати принесла документи. Вона, ОСОБА_3 вийшла на вулицю і пішла до свого будинку. Через деякий час їй постукали по трубі. Батько завжди стукав по трубі, коли кликав її до себе. Труба проходить повз будинок. Коли вона повернулась до батьківського будинку, батько сказав, що склав заповіт на неї ОСОБА_3 . Мати - ОСОБА_1 була поруч і відповіла, що батькові давно потрібно було це зробити і з рішенням батька була згодна. Через два тижні після складання заповіту з Польщі приїхала сестра, донька ОСОБА_6 яка почала висловлювати свою незгоду з батьковим рішенням. (а. с. 48-49, 150-156,180).

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 знайома тривалий час. 01 березня 2021 р. вона, на запрошення ОСОБА_14 , приїхала до будинку Добровольських за адресою: АДРЕСА_1 . Двері відкрила ОСОБА_1 . Через деякий час до будинку приїхала нотаріус ОСОБА_20 та громадянки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які запрошені як свідки. На запитання ОСОБА_20 до ОСОБА_6 чи бажає він скласти заповіт, останній відповів стверджено. Нотаріус на печатній машинці склала заповіт від імені ОСОБА_6 ОСОБА_6 взяв окуляри і в голос прочитав напечатаний текст. ОСОБА_6 вів себе адекватно. У заповіті, так як ОСОБА_6 не міг тримати ручку, розписалася вона- ОСОБА_15 (а. с. 138-139, 143-148).

Свідок ОСОБА_23 суду надала аналогічні пояснення. (а. с. 140-141, 149-150)

За клопотанням представника відповідача до матеріалів справи прєднані письмові пояснення ОСОБА_24 , ОСОБА_25 з яких свідчить, що під час складання заповіту, ОСОБА_6 був у здоровому глузді, адекватним. (а. с. 135-137).

Свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що він проживає по АДРЕСА_2 . Знав померлого ОСОБА_6 тривалий час, так як живуть по сусідству. ОСОБА_27 скаржився на ноги, йому було важко ходити. Останні місяці перед смертю він фактично з хати не виходив, практично не говорив, під час короткого спілкування втрачав пам`ять. Його дружина, ОСОБА_1 , жінка в літах, часто просила його перевернути у кроваті ОСОБА_28 . Зі слів сусідів він чув, що до Добровольських, додому приїздив лікар. (а. с. 118-119, 123-125)

Свідок ОСОБА_29 суду пояснив, що він проживає по АДРЕСА_3 . Знав померлого ОСОБА_6 тривалий час, так як живуть по сусідству. Останній час, дружина ОСОБА_28 , просила його підійти до них додому та допомогти догледіти ОСОБА_28 так як він самостійно не міг за собою доглядати. (а. с. 120-121, 126-128).

Суд, заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ст. 202 ЦК України (поняття і види правочинів) заповіт належить до односторонніх правочинів, і на нього поширюються положення глави 16 ЦК України «Правочини», в тому числі щодо наслідків недодержання сторонами вимог закону при вчиненні правочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Вимоги до форми заповіту визначені ст. 1247 ЦК України, відповідно до якої заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1257 ЦК України встановлено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до п.17 постанови пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 р. N 7 Про судову практику у справах про спадкування, право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено.

Згідно авторозподілу по Богунському районному суду м. Житомир головуючим по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, визначено суддю Перекупка І.Г. (а. с. 36).

Ухвалою від 01.12.2022 р. позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання на 11.00 год. 16 січня 2023 р. (а. с. 38-39).

Ухвалою від 21.02.2023 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено слухання справи по суті на 14.30 год. 10 березня 2023 р. (а. с. 78-79).

За клопотанням представника відповідача від 16.01.2023 р. до матеріалів справи були приєднані матеріали справи № 295/12228/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. (а. с. 56).

Зі змісту заповіту, посвідченого нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Рогальською Р.І. 01 березня 2021 р. свідчить: «…Я, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Тетерівка Житомирського району та області зареєстрований в АДРЕСА_1 , реєстраційним номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків НОМЕР_1 , на випадок моєї смерті, роблю таке розпорядження:Все моє майно, яке на день моєї смерті буде мені належати і на яке я за законом матиму право, з чого о таке не складалось та де б воно не знаходилось, я заповідаю дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Заповіт записаний з моїх слів нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів на дому за адресою: АДРЕСА_1 в 18 годин 30 хвилин…

У зв`язку з тим, що у ОСОБА_6 погано працює права рука, за його дорученням, у його та моїм, нотаріуса присутності, текст заповіту підписала ОСОБА_15 , що зареєстрована в АДРЕСА_4 … (а. с. 64 справа № 295/12228/21)

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру від 14.04.2021 р., виданого приватним нотаріусом Євдокимовим С.М. знайдено інформацію щодо Заповіту ОСОБА_6 , номером НОМЕР_2 , бланк НМР 828846, номер в реєстрі нотаріальних дій 89, посвідчений приватним нотаріусом Рогальською Р.І. 01.03.2021 р. (а. с. 26-27).

Згідно паспорта громадянина України ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 27 червня 1967 р. (а. с. 10-11).

Згідно паспорта громадянина України ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 (а. с. 12).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а. с. 13).

Зі змісту Довідки про причину смерті ОСОБА_6 № НОМЕР_4 від 17 березня 2021 р. свідчить, що причиної смерті стало хронічне порушення кровопостачання, атеросклеротична хвороба серця. (а. с. 14).

На рахунок підтвердження стану здоров`я ОСОБА_6 суд проаналізував медичні документи надані сторонами.

Так, згідно медичним висновкам, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 протягом 2021 р. встановлювалися діагнози:

14.01.2021 Іщемічна хвороба серця. Стенокардія напруги II (другий) функціональний клас. Атеросклеротичний та післяінфарктний 2014 році) кардіосклероз. Серцева недостатність II (два) А. Симптоматична артеріальна гіпертензія. Первинний остеоартроз генералізована форма, з ураженням обох колінних, кульшових суглобів, загострення з больовим синдромом рентген-стадія 1-2. Ступінь функціональної недостатності І (один). Хронічний необструктивний бронхіт, ремісії.

21.01.2021 Іщемічна хвороба серця. Стенокардія напруги II (другий) функціональний клас. Атеросклеротичний та післяінфарктний 14 році) кардіосклероз. Серцева недостатність II (два) А. Симптоматична артеріальна гіпертензія.

08.02.2021 Облітеруючий атеросклероз судин обох нижніх кінцівок. Хронічна артеріальна недостатність II (два) - III (три), охондроз поперекового відділу хребта, загострення з вираженим больовим синдромом. Ступінь функціональної татності II (два) - III (три). Ішемічна хвороба серця. Стенокардія напруги II (другий) функціональний клас. Атеросклеротичний та післяінфарктний (2014 році) кардіосклероз. Серцева недостатність II (два) А - II (два) Б. Гіпертонічна хвороба серця III (три), ступінь 2, ризик 4 (дуже високий).

12.02.2021 Позагоспітальна двобічна нижньодолева пневмонія. Ішемічна хвороба серця. Стенокардія напруги II (другий) Функціональний клас. Атеросклеротичний та післяінфарктний (2014 році) кардіосклероз. Серцева недостатність II (два) А - ІІ (два) Б. Гіпертонічна хвороба серця III (три), ступінь 2, ризик 4 (дуже високий). (а. с. 15-22, 84-88).

Під час слухання справи жодна зі сторін, щодо проведення посмертної судово- психіатричної експертизи стосовно стану здоров`я ОСОБА_6 на час складання заповіту з клопотанням до суду не зверталася.

Суд критично ставиться до доказів наданими представником відповідача адвокатом Шмат Р.П. а саме світлини, на яких жовтим кольором обведено особу чоловічої статі. З світлин не зрозумуло, коли (місяць, рік) було зроблено фото. (а. с. 96, 98-100).

Також суд критично ставиться до повідомлення з КП «Житомирського трамвайно-тролейбусного управління» з якого свідчить, що ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах з КП «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради та працював водієм тролейбуса з 10.10.1958 р. по 16.02.2004 рік. Згідно з наказом МОЗ № 45 від 31.03.1994 р. «Про затвердження Положення про порядок проведення медичних оглядів працівників певних категорій» водії тролейбуса в зазначений період повинні були проходити медичний огляд один раз на два роки.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів N2 1238 від 06.11.1997 р. (із змінамінами), та Постанови Кабінету Міністрів №1465 від 27.09.2000 р. (із змінами) водії тролейбуса зобов`язані проходити наркологічний та психіатричний огляди один раз на два роки. Разом з тим, згідно медичних документів (а. с. 84-88) ОСОБА_6 став звертатися до медичних закладів зі скаргами на стан здоров`я починаючи з 2011 р. (а. с. 72-73)

Суд звертає увагу, що згідно інформації «Обласного медичного спеціалізованого центру» Житомирської обласної ради від 08.03.2023 р. № 1133 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 спостерігається у лікаря-психіатра з 24.05.1991 р. з приводу вираженої деменції внаслідок епілепсії. Систематично отримує амбулаторне лікування. (а. с. 94).

Диспозиція ст. 1235 ЦК України передбачає, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Але заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Судом встановлено, що при складанні заповіту ОСОБА_6 нотаріусом Рогальською Р.І. були дотримані вимоги ст. ст. 207, 1247, 1253 ЦК України: заповіт складений у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, підписаний, з дотриманням ст. 1253 ЦК України іншою особою у присутності двох свідків але аналізуючи надані суду сторонами докази, пояснення сторін суд вважає, що заповіт треба визнати недійсним, так як згідно пояснень позивачів ОСОБА_6 перебував у тяжкому стані, не розмовляв, не віддавав ради своїм діям, не міг підписати сам заповіт.

Суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_15 в частині «… ОСОБА_6 взяв окуляри і в голос прочитав напечатаний текст…» (а. с. 143-148). З пояснень свідків, позивачів ОСОБА_30 , ОСОБА_31 свідчить, що ОСОБА_6 взагалі не міг розмовляти, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 1248 ЦК України «…Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним…».

Суд не може не погодитися з доводами позивачів, в частині, що відповідачка, молодша донька ОСОБА_6 . ОСОБА_3 фактично скористалася безпорадністю батька, незадовільним станом здоров`я матері, яка перебуває на обліку у лікаря психіатра з 24.05.1991 р. з приводу вираженої деменції внаслідок епілепсії (а. с. 94), діючи в рамках чинного законодавства (нотаріус; особа, яка підписала заповіт; свідки) не повідомила свою матір, ОСОБА_32 , сестру ОСОБА_33 , яка на той час перебувала за межами України у республіці Польша, фактично 01 березня 2021 р. оформила заповіт «в рамках закону» на свою користь а 17 березня 2021 р. заповідач, ОСОБА_6 помер.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, підлягають задоволенню.

Заповіт ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , за № НОМЕР_2 , бланк НМР 828846, номер в реєстрі нотаріальних дій 89, посвідчений приватним нотаріусом Рогальською Р.І. 01 березня 2021 р. визнати недійсним.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України,Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 р. № 3306/5, Законом України «Пронотаріат», ст. ст. 202, 203, 215, 1216, 1217, 1218, 1220, 1247, 1257, ЦК України, ст. ст. 1,2, 4, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 89, 106, 110, 141, 258-259, 263-265, 354, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, задовольнити.

Заповіт ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , за № НОМЕР_2 , бланк НМР 828846, номер в реєстрі нотаріальних дій 89, посвідчений приватним нотаріусом Рогальською Р.І. 01 березня 2021 р. визнати недійсним.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_5 ) АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 22.12.2023.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомир І. Перекупка