Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1762/23

19 грудня 2023 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Солодовнікова Р.С.,

за участі секретаря судового засідання Нагорняк Г.М .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Серін Ліс» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільнені,

за відсутності сторін.

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Серін Ліс» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільнені в загальній сумі 104 629,3 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він у період з 27.07.2020 року по 23.03.2023 року знаходився в трудових відносинах з ПрАТІ «Серін-Ліс».

23.03.2023р. згідно наказу №53 ПрАТ «Серін-Ліс» його звільнено з роботи бензопильника лісу згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Після звільнення з ним не проведено розрахунок належних йому сум, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України.

Він неодноразово звертався до Відповідача з проханням провести з ним розрахунок по виплаті заборгованості із заробітної плати, однак звернення залишались без відповідного на те реагування.

Відповідно до довідки від 18.08.2023 року №СЛ00-000013 витребуваної судом від ПрАТ «Серін Ліс» на момент звільнення є заборгованість по виплаті заробітної плати працівнику у сумі 67 314, 65 грн. (шістдесят сім тисяч триста чотирнадцять гривень шістдесят п`ять копійок). Середньомісячний заробіток працівника до виплати на момент звільнення становить 5 836, 25 грн. (п`ять тисяч вісімсот тридесять шість гривень двадцять п`ять копійок). Середньоденний заробіток працівника до виплати на момент звільнення становить 271, 45 грн. (двісті сімдесят одна гривня сорок п`ять копійок).

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні бензопильнику ПрАТ «Серін Ліс» починаючи з дня наступного після звільнення 24.03.2023 р. по 14.09.2023 р. до дня подання позову, яку повинен сплатити ПрАТ «Серін Ліс» становить 27 314, 65 грн.

Відповідачем частково виплачена заробітна плата у розмірі 30895, 98 грн.

Також діями Відповідача йому була завдана моральна шкода, у зв`язку з тим, що він не отримував заробітну плату протягом тривалого часу, він не міг повноцінно забезпечити себе та свою родину. Завдана моральна шкода обумовлюється моральними та фізичними стражданнями внаслідок порушення права на заробітну плату, втратою репутації у колі рідних та близьких, яку оціную він в 10 000 грн.

Просив позов задоволити та стягнути з ПрАТ «Серін Ліс» належні йому суми заборгованості по заробітній платі та моральну шкоду.

Короткий зміст відзиву.

12.10.2023 року від представника відповідача поступив відзив на позовну заяву в якому ПАТ «СЕРІН-ЛІС» не в повній мірі погоджується з вимогами позивача, оскільки вони не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України та не відповідають фактичним обставинам справи, враховуючи наступне. Щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, то звертаємо увагу суду на те, що відповідач, як роботодавець, готовий надати суду всі докази та пояснення, що будуть ним витребувані та які доводять, що порушення зобов`язання щодо строків оплати праці сталося саме внаслідок ведення бойових дій та/або дії інших обставин непереборної сили. Також зазначили, що основним видом економічної діяльності ПрАТ «СЕРІН-ЛІС» є лісопильне та стругальне виробництво, додатковими - лісозаготівлі, інші спеціалізовані будівельні роботи, надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, надання в оренду вантажних автомобілів, надання допоміжних послуг у лісовому господарстві. Товариство завжди належним чином виконувало взяті на себе зобов`язання, вимоги чинного законодавства України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні, з 24 лютого 2022 року їх підприємство фактично призупинило господарську діяльність до кінця весни 2022 року. Частина працівників та частина техніки були мобілізовані на потреби Збройних Сил України, повністю знищеними виявились логістичні ланцюги експорту продукції, оскільки морські порти України, які ми використовували для експорту, виявились повністю заблокованими. Бюджетна криза, яка триває і на даний момент, проявилась в блокуванні податкових накладних з податку на додану вартість та позбавила нашу компанію близько 4 млн. грн ліквідності. Також вони зіткнулись з проблемами доступу до сировини в Україні та зміною кон`юнктури світового ринку виробів з деревини. Починаючи з червня 2022 року, компанії вдалось відновити операційну діяльність. При цьому були змушені переорієнтувати відправки через європейські морські порти.

Як наслідок, фінансовий стан та фінансові можливості ПрАТ «СЕРІН-ЛІС» у цей час раптово погіршились і не є відновленими до сьогодні. Зауважуємо, що вини відповідача у цьому немає, а, отже, і відповідальність за наслідки не повинна лягати на нього.

Всі ці обставини спричинили неспроможність вчасно виконувати кредиторські зобов`язання, зокрема зобов`язання щодо виплати заробітної плати працівникам, що завершили з ними трудові відносини. Зобов`язуються в найкоротші терміни здійснити виплату усіх грошових коштів, не виплачених ОСОБА_1 при звільненні. Водночас застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпІІ України, а саме - стягнення з акціонерного товариства середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні стане надмірним та не виправданим тягарем для відповідача, що у сьогоднішніх реаліях ставить під загрозу можливість виконувати свої податкові та інші фінансові зобов`язання.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, на думку відповідача, є безпідставною. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. З огляду на викладене, на їх думку, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь працівника моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн до задоволення не підлягають, оскільки позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди (зокрема погіршення стану здоров`я, наявність моральних та фізичних страждань тощо саме у зв`язку з невчасною виплатою коштів). Таким чином, підстави для відшкодування моральної шкоди, як похідної позовної вимоги, відсутні.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, ПАТ «СЕРІН-ЛІС» вважає, що позовна заява ОСОБА_1 безпідставною та необґрунтованою в частині вимог щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, тому просить в її задоволенні в цих частинах відмовити. ПрАТ «СЕРІН-ЛІС» отримав разом з матеріалами справи лише два загальних розрахунки витрат, які не містять детального опису робіт (наданих послуг), та не засвідчену частину квитанції, розмір гонорару у якій не відповідає зазначеному у розрахунку. Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Стислий виклад позиції сторін:

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Брайляк Е.Я. зазначила, що 23.03.2023р. згідно наказу №53 ПрАТ «Серін-Ліс» ОСОБА_1 звільнено з роботи бензопильника лісу згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Після звільнення з ним не проведено розрахунок належних йому сум, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. На його неодноразові звернення до Відповідача з проханням провести з ним розрахунок по виплаті заборгованості із заробітної плати, залишались без відповідного на те реагування. Тому позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. В подальшому представник позивача подала заяву про розгляду справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримує частково. Просила постановити рішення про стягнення з ПрАТ «Серін-Ліс» заборгованості по заробітній платі у сумі 30 000, 00 грн., середнього заробітку за весь час затримки розрахунку у сумі 35559, 95 грн., моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн, а всього в загальній сумі 75 559,95 гривень, а також судовий збір у сумі 1878,80 грн., витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн. Також до заяви додала акт приймання передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги, розрахунок компенсації за затримку розрахунку при звільнені ОСОБА_1 .

Представник відповідача в судовому засідання позовну заяву ОСОБА_1 визнав частково, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими в частині вимог щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Представник ПрАТ «Серін-Ліс» не в повній мірі погоджується з вимогами позивача, оскільки вони не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України та не відповідають фактичним обставинам справи, з підстав зазначених у відзиві.

В судовому засіданні представник відповідача вказала, що у довідці ПрАТ «Серін Ліс» від 18.08.2023 року №СЛ00-000013 суми заборгованості з виплати заробітної плати працівнику у сумі 67 314, 65 грн, середньомісячний заробіток працівника до виплати на момент звільнення становить 5 836, 25 грн, середньоденний заробіток працівника до виплати на момент звільнення становить 271, 45 грн визначенні із відрахуванням всіх належних до сплати обов`язкових податків.

В подальшому представник відповідача подала заяву про розгляду справи в її відсутності.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.08.2023 р.позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.08.2023 р. заяву про забезпечення доказів задоволено, витребувано докази по справі.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.09.2023 р. відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 27.07.2020 року по 23.03.2023 року знаходився в трудових відносинах з ПрАТ «Серін-Ліс» на посаді вальника лісу (а.с. 6).

22.03.2023р. згідно наказу №53 ПрАТ «Серін-Ліс» ОСОБА_1 звільнений з роботи згідно п.1 ст. 36 КЗпП України (угода сторін), що підтверджується копією наказу (а.с. 7).

З довідки про доходи ПрАТ «Серін-Ліс» ОСОБА_1 в період часу вересня 2022 року по березень 2023 року отримав сукупний доход без урахування аліментів в сумі 50550,65 грн (а.с. 8).

12.07.2023 року представник позивача адвокат Брайляк Е.Я. звернулася до ПрАТ «Серін-Ліс» з проханням надати інформацію про суму коштів, яка належить ОСОБА_1 до виплати, у зв`язку з звільненням. Однак звернення залишались без відповідного на те реагування (а.с.9-11).

Відповідно до довідки від 18.08.2023 року №СЛ00-000013 витребуваної судом від ПрАТ «Серін Ліс» встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді бензопильника ПрАТ «Серін Ліс» з 06.02.2017 року по 23.03.2023 року. На момент звільнення є заборгованість по виплаті заробітної плати працівнику у сумі 60895,98 грн.. Середньомісячний заробіток працівника до виплати на момент звільнення становить 5836,25 грн.. Середньоденний заробіток працівника до виплати на момент звільнення становить 271,45 грн. (а.с. 90).

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні бензопильнику ПрАТ «Серін Ліс» починаючи з дня наступного після звільнення 24.03.2023 р. по 14.09.2023 р. до дня подання позову, яку повинен сплатити ПрАТ «Серін Ліс» становить 27 314, 65 грн.

З довідки від 12.12.2023 року №231212/04 ПрАТ «Серін Ліс» встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працював на посаді бензопильника ПрАТ «Серін Ліс» та його зарплата з розрахунку періоду становила: січень 2023 року -7250,00 грн, лютий 2023 року 7250,00 грн. , всього 14500,00 грн. Середньоденна заробітна плата складає 345,24 грн. Середньомісячна заробітна плата складає 7250,04 грн. (а.с.93).

З довідки від 18.09.2023 року №СЛ00-000018 ПрАТ «Серін Ліс» встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді бензопильника ПрАТ «Серін Ліс» з 06.02.2017 року по 23.03.2023 року. ПрАТ «Серін Ліс» має заборгованість по виплаті заробітної плати працівнику за період з 11.12.2022 року по 28.03.2023 року у сумі 37267,08 грн. (разом з податками) з урахуванням 13588,44 грн. (компенсація за невикористану відпустку), сума до виплати 30 000 грн (а.с. 93 зворотній бік).

З розрахунку наданого представником позивача встановлено, що в період з 24.03.2023 року по 24.09.2023 року середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 271,45 грн, тому нарахована компенсація за 6 місяців затримки розрахунку при звільненні становить 35559,95 грн (а.с.99 ).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIIIвiд 19.10.73 р., держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Статтею 1 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 1 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, покладений на працедавця, а не на працівника.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У частині першій статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (стаття 117 КЗпП України).

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Працівник є слабшою ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця (така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі N 761/9584/15-ц (провадження N 14-623цс18)).

Відповідно до ч. 1 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.02.2012 N 4-рп/2012 для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому йому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Верховний Суд звертає увагу на те, що середній заробіток згідно зі статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.95 N 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 Постанови).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості.

Відповідач, всупереч процесуального обов`язку, не надав суду належних і допустимих доказів, які б вказували на виплату всіх сум, що належать позивачу від підприємства в день звільнення позивача.

Щодо тверджень представника відповідача, що існування заборгованості є наслідком непереборної сили та випадку, як то передбачає ч. 1 ст. 617 ЦК України, і який трапився не з вини ПрАТ «Серін Ліс», що дає правові підстави для звільнення відповідача від будь-якої відповідальності за порушення зобов`язання, суд зазначає наступне.

Указом Президента України N 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указ затверджено Законом України N 2102-IX від 24.02.2022. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено. Наразі режим воєнного стану в Україні триває.

Особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" урегульовано Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" (далі - Закон), який діє протягом воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

Враховуючи наведене, твердження представника відповідача про наявність підстав для звільнення відповідача від будь-якої відповідальності за порушення зобов`язання є помилковими, оскільки предметом позову є також вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 10 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

Крім того, відомостей щодо припинення діяльності відповідача внаслідок ведення бойових дій в Україні під час розгляду справи судом не встановлено.

Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що порушення по невиплаті усіх необхідних сум заробітної плати при звільненні ОСОБА_1 сталися внаслідок настання обставин непереборної сили (форс-мажору ведення на території, де знаходиться роботодавець, воєнних дій). Так як на території Івано-Франківської області не проводились бойові дії.

Згідно з правилами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки ПрАТ «Серін Ліс» не довів, що порушення сталися внаслідок непереборної сили, то, відповідно, він, як роботодавець, не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

При перевірки розрахунку судом встановлено, що позивач на підставі довідки наданої ПрАТ «Серін-Ліс» про середньоденний заробіток 271,45 грн (а.с.40), наданої на запит суду, провів розрахунок середнього заробітку за час затримки при звільненні ОСОБА_1 з 24.03.2023 по 14.09.2023.

Розрахунок виконаний з помилками, оскільки сума середньоденного заробітку визначена у двох значеннях 271,45 та 271,75, крім того, з суми затримки розрахунку повторно утримані всі податки, які вже були враховані ПрАТ «Серін Ліс» при визначені середньоденного заробітку.

Представником позивача наданий уточнений розрахунок компенсації середнього заробітку за час затримки при звільненні ОСОБА_1 з 24.03.2023 по 24.09.2023 в сумі 35559,95 грн (без врахування податків та зборів, які повинні бути утримані при виплаті зазначених сум), який відповідає встановленим законодавствам вимогам.

Розмір середнього заробітку за час затримки при звільненні ОСОБА_1 з 24.03.2023 по 24.09.2023 в сумі 35559,95 гривень обмежений законом (шість місяців) і є справедливою компенсацією за порушення трудових прав позивача, з огляду на тривалий характер зазначених порушень, які продовжують існувати і на день ухвалення рішення суду.

Розмір заборгованості із виплати заробітної плати на день ухвалення рішення становить 30 000 гривень (без врахування податків та зборів, які повинні бути утримані при виплаті зазначених сум), що сторонами не заперечується.

Щодо визначення розміру моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ч.3 ст.23 ЦК, згідно з якою враховується характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також інші обставини, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження ділової репутації та інше. Також суд повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує вимоги розумності та справедливості, встановлені судом обставини, майновий і сімейний стан відповідача, глибину та тривалість моральних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок звільнення і не виплати йому заробітної плати понад шести місяців, характер та тривалість його немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких підстав суд дійшов висновку щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 2000 гривень і вважає, що такий розмір моральної шкоди при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію для позивача.

Щодо вимог про стягнення судових витрат по справі суд дійшов наступного висновку.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт стороною позивача надано договір про надання правової допомоги який укладено між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Брайляк Е.Я. № 0707/23/2 від 07.07.2023 (а.с. 13-15).

З попереднього розрахунку суми витрат якій планує понести позивач, встановлено що судвоі витрати становлять 8000,00 грн., з яких: консультація- 500,00 ; запити, заяви, клопотання 1500,00 грн., підготовка позовної заяви 3000,00 грн.; участь в судових засіданнях -3000,00 грн. (а.с. 12).

З уточненого розрахунку суми витрат позивача, встановлено що судові витрати становлять 13378,00 грн., з яких: консультація- 500,00 ; запити, заяви, клопотання 3000,00 грн., підготовка позовної заяви 3000,00 грн.; уточнююча позовна заява 2000,00 грн., судовий збір заяви про забезпечення доказів 805.20 грн., судовий збір за подання позовної заяви 1073,60 грн., участь в судових засіданнях -3000,00 грн. (а.с. 48).

Згідно квитанцій про сплату грошових коштів серія АЕ №220 від 11.09.2023 року за складання процесуальних документів та представлення інтересів в суді позивачем було сплачено 10000,00 грн. адвокату Брайляк Е.Я. (а.с.49).

З акту приймання-передачі наданих послуг від 19.12.2023 року за договором про надання правової допомоги №0707/23/2 від 07.07.2023 року встановлено, що адвокта ОСОБА_2 виконала, а позивач ОСОБА_1 отримав юридичні послуги згідно договору про надання правової допомоги №0707/23/2 від 07.07.2023 року, вартість послуг складає 10000,00 грн (а.с. 98).

З огляду на зміст викладених норм чинного законодавства України, виконуючи положення ч. 3 ст. 141 ЦПК України та враховуючи оцінені судом докази щодо понесення стороною позивача витрат пов`язаних з розглядом справи і встановлені судом обставини стосовно дійсного понесення судових витрат, суд прийшов до висновку, що сума судових витрат на професійну правову допомогу слід стягнути частково в сумі 8500 гривень, що відповідає заявленою в попередньому (орієнтовному) розрахунку, є співмірною із складністю справи, часом витраченим адвокатом і обсягом наданих ним послуг.

Тому за розгляд справи судом з відповідача ПрАТ «Серін Ліс» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню - 8500,00 грн. сплачених витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви позивачемОСОБА_1 сплачено судових збір в сумі 805,20 грн за подання заяви про забезпечення доказів (а.с. 21), та за подання позовної заяви - 1073,60 грн. (а.с.10).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в загальній сумі 1878,80 грн. ( а.с. 47).

Керуючись ст.ст.116-117 КЗпП, ст.ст. 4, 19, 137, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України , суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Серін Ліс» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільнені задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Серін-Ліс» в користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітній платі у сумі 30000,00 гривень, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 24.03.2023 по 24.09.2023 у сумі 35559, 95 гривень, а всього 65559,95 гривень.

Стягнути з ПрАТ «Серін-Ліс» в користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

Стягнути з ПрАТ «Серін-Ліс» в користь ОСОБА_1 сплачені витрати у справі в сумі 10378,80 гривень, з яких: 1878,80 гривень сплачений судовий збір та 8500,00 гривень витрати на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду, а якщо оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 22.12.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ПрАТ «Серін Ліс», юридична адреса: смт.Делятин, вул.16 Липня, 11, Надвірнянського району, Івано-Франківської області., .

Суддя Р.С. Солодовніков