Справа № 2-1180/11 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/2852/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхове агенство «Гарантія» на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 28 серпня 2023 року у справі за заявою представника Приватного акціонерного товариства «Страхове агенство «Гарантія» про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2023 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхове агенство «Гарантія» звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по справі 2-1180/11.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 лютого 2011 р., стягнуто з ОСОБА_1 на користь «Львівської регіональної дирекції» філії відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» 6646,94 грн. витрат на виплату страхового відшкодування та 66,48 грн. сплаченого державного мита, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1329,88 грн. витрат на правову допомогу.

На виконання зазначеного рішення за заявою ПрАТ «СТ «Гарантія» Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист, який пред?явлено до примусового виконання до Залізничного відділу ДВС м. Львова.

В ході виконання судового рішення, виконавчий лист неодноразово повертався стягувачу з підстав передбачених ст.37 Закону «Про виконавче провадження».

Із відповіді начальника Залізничного ВДВС у м. Львові вбачається, що нібито 31 серпня 2019 р. на підставі: п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем внесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Оскільки матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання, є підстава вважати, що виконавчий лист N?2-1180/2011 від 18 березня 2011р., виданий Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СТ «Гарантія» заборгованості в сумі 8163,30 грн. втрачений.

Просив поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2- 1180/2011 від 18 березня 2021 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» заборгованості в сумі 8163,30 грн. та видати Приватному акціонерному товариству «Страхове товариство «Гарантія» дублікат виконавчого листа № 2-1180/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Львівської регіональної дирекції» філії відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» 6646,94 грн. витрат на виплату страхового відшкодування та 66,48 грн. сплаченого державного мита, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1329,88 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 28 серпня 2023 року в задоволенні заяви представника Приватного акціонерного товариства «Страхове агенство «Гарантія» про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, - відмовлено за безпідставністю.

Ухвалу суду оскаржив представник Приватного акціонерного товариства «Страхове агенство «Гарантія».

В апеляційній скарзі покликається на те, що висновок суду першої інстанції щодо того, що заявником не надано жодного доказу, який би стверджував реальність втрати виконавчого листа не відповідає дійсності.

Вказує, що неможливо погодитись з висновком суду першої інстанції про не встановлений причинно-наслідковий зв`язок між тим, що стягувач не зареєстрований в Єдиній судовій інформаційно- телекомунікаційній системі та втратою оригінала виконавчого листа, що видавався Залізничним районним судом м. Львова (що стверджується наявною у матеріалах справи розпискою представника в письмовій формі, а не в електронній).

Стверджує, що аргумент викладений стягувачем (ПрАТ «СТ «Гарантія») у заяві до Залізничного районного суду м. Львова, про не отримання як постанови про повернення виконавчого документа стягувану так і оригінала виконавчого листа стосується виключно органу виконавчої служби, а не суду.

Просить ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 28 серпня 2023 року скасувати та ухвалити рішення, яким задовольнити вимоги стягувача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їх відсутності.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07 грудня 2023 року, є дата складення повного судового рішення 22 грудня 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника Приватного акціонерного товариства «Страхове агенство «Гарантія» про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд виходив з тих обставин, що заява представника Приватного акціонерного товариства «Страхове агенство «Гарантія», про видачу дубліката виконавчого листа подана після закінчення строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та ним не додано жодних доказів, які б підтверджували втрату виконавчого листа.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом та матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03 лютого 2011 року, позов Відкритого акціонерного товариства «Страхового товариства «Гарантія» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь «Львівської регіональної дирекції» філії відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» 6646,94 грн. витрат на виплату страхового відшкодування та 66,48 грн. сплаченого державного мита, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1329,88 грн. витрат на правову допомогу.

11 січня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхове агенство «Гарантія» звернулося до Залізничного відділу ДВС м. Львова із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 2-1180/2011 від 18 березня 2011 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Львівської регіональної дирекції» філії відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» 6646,94 грн. витрат на виплату страхового відшкодування та 66,48 грн. сплаченого державного мита, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1329,88 грн. витрат на правову допомогу, а всього 8163,30 грн.

З відповіді Залізничного відділу ДВС м. Львова від 21 червня 2023 року № 41870/В-3 вбачається, що у Залізничному ВДВС м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП № 58491963 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1180/2011 від 18 березня 2011 року виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» заборгованості в сумі 8163,30 грн. Виконавчий лист був повернутий стягувачу постановою від 31 серпня 2019 року на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження. Повторно виконавчий документ на виконання до відділу не пред?являвся та на виконанні не перебуває. Копію документа про направлення стягувачу оригіналу виконавчого документу виконавча служба не має можливості, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа - є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі№ 474/783/17(провадження № 61-29св17), від 10 жовтня 2018 року у справі№ 2-504/11(провадження № 61-41846св18).

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Підставою для видачі дубліката виконавчого листа є доведеність втрати оригіналу виконавчого листа, в той час як можливість відновлення пропущеного процесуального строку закон пов`язує з наявністю саме поважних причин його пропуску. В свою чергу, поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 12.09.2018 року у справі №401/3246/16-ц, від 26.07.2018 року у справі №524/1880/16-ц.

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом України «Про виконавче провадження» строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачом і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Згідно ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Окрім того, частиною 1 ст. 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, законодавством визначено дві окремі процесуальні дії, такі як отримання дубліката виконавчого документа та поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У заяві про видачу дублікату виконавчого листа вказано, що стягувач не отримував оригінал виконавчого листа після винесення державним виконавцем постанови від 31 серпня 2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу.

В матеріалах справи відсутнє повідомлення про вручення поштового відправлення, яким стягувачу міг бути надісланий оригінал виконавчого листа.

ПАТ «Страхове агенство «Гарантія» звернулося із заявою про примусове виконання рішення суду 11 січня 2019 року і після цього лише 29 травня 2023 року звернувся до Залізничного ВДВС м. Львова із запитом про надання йому інформації про хід виконання виконавчого листа від 18 березня 2011 та прийняті державним виконавцем дії.

Разом з тим, в заяві поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання ПАТ «Страхове агенство «Гарантія» зазначало про те, що виконавчий лист неодноразово повертався, проте такі твердження не підтверджені жодними доказами.

Окрім того, із поданої заяви про видачу дубліката виконавчого листа та доданих документів, не можливо встановити чи звертався стягувач до Залізничного ВДВС м. Львова з заявою про примусове виконання виконавчого листа від 18 березня 2011 року після ухвалення рішення в установлений законом строк.

Вперше ПАТ «Страхове агенство «Гарантія» поцікавилось про хід виконавчого провадження лише у червні 2023 року шляхом відповідного звернення до державної виконавчої служби.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання стягувач звернувся після отримання відповіді відділу державної виконавчої служби від 21 червня 2023 року, що вказаний лист на виконанні не перебуває.

Слід зазначити, що ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

У правових висновках щодо застосування норм права, викладених у пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Олександр Шевченко проти України).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі Устименко проти України , заява № 32053/13 ).

Як вбачається з заяви Приватного акціонерного товариства «Страхове агенство «Гарантія» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, жодних поважних причин пропуску такого строку заявником не зазначено.

Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2022 року у справі № 925/308/13-г , наголосив, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді.

У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14.08.2019 у справі № 910/7221/17, від 12.01.2021 у справі № 910/8794/17, від 12.10.2021 у справі № 918/333/13-г, від якої Суд не вбачає підстав для відступу.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ПАТ «Страхове агенство «Гарантія» своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях виконання судового рішення), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Стягувачем, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, не наведено причин, які є поважними та давали підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надано таких доказів.

Разом з тим, одне лише покликання заявника на відсутність у нього оригіналу виконавчого листа та на відповідь виконавчої служби про знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання, не є тією обставиною, з якою процесуальний закон пов`язує можливість видачі дубліката виконавчого листа та поновлення попущеного строку для його виконання.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно констатував, що стягувачем не було надано жодного доказу, що поштові відправлення від виконавця про повернення виконавчого листа відсутні, як і не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між тим, що стягувач не зареєстрований в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та втратою оригіналу виконавчого листа, що видавався йому Залізничним районним судом м. Львова (що стверджується наявною в матеріалах справи розпискою представника) в письмовій формі, а не в електронній.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що жодного аргументу з приводу підставності поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, суду названо не було, як і не надано доказів поважності такого пропуску.

Оскільки відсутні підстави для поновлення строку пред`явлення зазначеного виконавчого листа до виконання, тому суд правильно відмовив й у задоволенні вимоги заявника про видачу дубліката виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхове агенство «Гарантія» - - залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 28 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.