Справа № 158/1671/22
Провадження № 2/0158/18/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2023 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Польової М.М.,
з участю секретаря судового засідання Сороки І.Є.,
представника позивачів ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6 ) про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_7 (далі ОСОБА_7 ), після смерті якої залишилось спадкове майно, що складалося із половини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів ОСОБА_8 (далі ОСОБА_8 ). За життя ОСОБА_7 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого половину будинку та надвірних будівель, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заповіла своїм дочкам ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в рівних частках кожній.
Позивачі з 1985 року по даний час проживають у вказаному будинку, обробляли (садили та збирали урожай) на присадибній земельній ділянці. Про наявність заповіту вони дізнались з довідки Цуманської селищної ради від 14.09.2021 №688, а дублікат заповіту вони отримали лише 08.10.2021.
З метою оформлення права на спадщину ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулися до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця. У зв`язку з цим позивачі просять у судовому порядку визнати за ними право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_7 .
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.09.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_5 позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що відповідно до довідки Цуманської селищної ради від 14.09.2021 №688 житловий будинок та надвірні будівлі, земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , значиться за померлою ОСОБА_7 , спадкоємцем якої був ОСОБА_8 , який фактично прийняв спадщину після смерті дружини, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надана позивачами копія дублікату заповіту ОСОБА_7 містить неправильну інформацію. Так, частка померлої на домоволодіння не визначена (не виділена) із спільної сумісної власності, а її чоловік прийняв спадщину після неї, тому вимоги позивачів суперечать закону. Те, що позивачі обробляли город, садили та збирали врожай не доводить того, що вони проживали разом з батьками на час смерті ОСОБА_7 . Надана суду копія дублікату заповіту ОСОБА_7 , відповідно до якого половину належного їй спірного будинковолодіння вона заповіла у рівних частках дочкам ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , є неналежно завіреною. На думку відповідача, дублікат заповіту є підробкою.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.01.2023 витребувано з Цуманської селищної ради оригінал заповіту ОСОБА_7 від 29.03.1988, зареєстрованого в реєстрі №27.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.01.2023 витребувано з Управління Державної міграційної служби України у Волинській області довідку щодо місця реєстрації ОСОБА_1 станом на 25.10.1988.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.03.2023 призначено в справі посмертну судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи виконано рукописний текст та підпис у графі «Підпис» у заповіті, посвідченому Цуманською селищною радою народних депутатів 29 березня 1988 року та зареєстрованому в реєстрі за №27, ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ? Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.04.2023 поновлено провадження у справі у зв`язку з надходження клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.04.2023 у задоволенні клопотання експерта відмовлено та скасовано ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.04.2023 про призначення посмертної судової почеркознавчої експертизи.
У підготовчому засіданні задоволено клопотання представника позивачів про допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.04.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, зазначила, що з серпня 1988 року матір позивачів була лежача, тому у вказаний період вона взяла академвідпустку та проживала разом із сестрою з батьками. Після смерті мами вона доглядала за батьком. Про існування заповіту дізналася випадково у 2021 році. Також зазначила, що після смерті матері в листопаді 1988 року садила озимий часник на городі.
Представник позивачів у судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також зазначив, що спірний будинок був побудований сім`єю під час шлюбу, оскільки 27.09.1956 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали шлюб, а в 1977 році почали будувати будинок. За життя ОСОБА_7 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого половину будинку заповіла своїм дочкам. Позивачі як до, так і після смерті матері проживали у будинку, здійснювали догляд за спадковим майном, обробляли (садили та збирали урожай) на присадибній земельній ділянці. Про наявність заповіту позивачі дізналися лише у вересні 2021 року.
Представник відповідача ( ОСОБА_5 ) ОСОБА_3 у судовому засіданні просила у задоволені позову відмовити, оскільки будинок на праві особистої приватної власності належав ОСОБА_8 , так як в документах на забудову земельної ділянки зазначено, що земельна ділянка надається ОСОБА_8 для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності. Таким чином, у жодних документах не зазначено, що спірний житловий будинок належав на праві спільної сумісної власності подружжю. Також вважає, що позивачі не могли прийняти спадщину шляхом садіння та збирання врожаю на присадибній земельній ділянці через погані погодні умови у вказаний період.
Позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не прибули, хоча були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не прибув, подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Крім того, у заяві підтвердив той факт, що позивачі дійсно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті матері та батька (т.1 а.с.85).
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 весь час проживала у будинку АДРЕСА_1 . Мати позивачів була важкохвора і в 1988 році померла. Після смерті матері позивачі продовжували проживати у вказаному будинку, робили у ньому ремонт, а також садили і обробляли город. Крім того, зазначила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 будинок будували разом.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що мати позивачів померла у 1988 році. Після смерті матері позивачі постійно проживали у спірному будинку, робили у ньому ремонт, вели домашнє господарство та садили город, зокрема озимий часник.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що після смерті матері позивачі проживали у спірному будинку, займалися домашнім господарством та обробляли землю.
Заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Під час перебування у шлюбі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був побудований житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.25-30, 37).
ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивачів ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02.09.2021 (т. 1 а.с.18).
Як вбачається із заповіту, посвідченого 29.03.1988 Цуманською селищною радою Ківерцівського району Волинської області за реєстровим №27, оригінал якого оглянуто у судовому засіданні, ОСОБА_7 розпорядилася належною їй половиною будинку і надвірних будівель, що заходиться в АДРЕСА_1 , на користь дочок: ОСОБА_4 та ОСОБА_14 в рівних частинах кожній. Заповіт не змінено та не скасовано (т. 1 а.с.178).
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачів ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 09.09.2021 (т. 1 а.с.19).
Відповідно до спадкової справи ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7 (т. 1 а.с.64-84).
Однак постановою від 02.02.2022 №131/02-31 державний нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області відмовила їм у видачі свідоцтв про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця (т. 1 а.с.43).
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.
Положення ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР (тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачали, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Відповідно до ст. 324 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.
Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Так, факт прийняття спадщини позивачами підтверджується: копією будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , з якої слідує, що ОСОБА_4 була зареєстрована у вказаному будинку, зокрема у період з 04.02.1985 по 05.07.1990 (т. 1 а.с.194-203); показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтвердили, що після смерті ОСОБА_7 позивачі проживали у вказаному будинку, доглядали за ним, а також обробляли, садили та збирали врожай на земельній ділянці біля будинку.
Твердження представника відповідача про те, що житловий будинок не перебував у спільній сумісній власності подружжя, а належав ОСОБА_15 на праві особистої приватної власності, суд вважає безпідставним з огляду на наступне.
Статтею 22 Кодексу про сім`ю та шлюб України (тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Відповідно до ст. 24 Кодексу про сім`ю та шлюб України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.
Частиною 1 ст. 28 Кодексу про сім`ю та шлюб України встановлено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.
Оскільки земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку та розташований на ній житловий будинок набуті ОСОБА_8 під час перебування у шлюбі, тому дане майно є спільною сумісною власністю подружжя.
Суду не надано доказів того, що вказане майно набуте ОСОБА_8 до одруження, а також того, що воно отримане ним під час шлюбу в дар та/або в порядку спадкування.
Відповідно до ст. 328 ЦК України особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.
Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, а також те, що позивачі прийняли спадщину після смерті матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Керуючись статтями 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 червня 2023 року.

Позивачі: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 ),

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_7 ).

Відповідачі: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_8 );

ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 ).

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова