Справа № 570/305/23
Номер провадження 2/570/483/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Дзюбишиної І.Ю.,

представника позивача - адвоката Ієговської А.О.,

представника відповідача - адвоката Шиліна В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"про відшкодування шкоди, заподіяноїсмертю фізичної особи з урахуванням інфляційного збільшення боргу, пені та 3 % річних, -

в с т а н о в и в :

27.01.2023 року представник позивача адвокат Ієговська А.О. через систему "Електронний суд" звернулась до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до відповідача ПАТ "СК "ВУСО" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи з урахуванням інфляційного збільшення боргу, пені та 3% річних.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06 травня 2019 року близько 22 год. 00 хв. на автодорозі Устилуг-Луцьк-Рівне в напрямку м. Рівне на 134 км в межах Рівненського району відбулася ДТП, у якій автомобіль "МАН", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 загинув на місці пригоди.

Позивач є матір`ю загиблого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 , а тому у зв`язку з його смертю Позивачу спричинена значна та непоправна шкода.

Враховуючи наслідки дорожньо-транспортної пригоди, у якій загинув її син ОСОБА_3 , їй була спричинена матеріальна і моральна шкода.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "МАН", д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у Відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ9013509 (чинного на дату ДТП).

27.08.2019 р. Відповідачу було подано повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування, заподіяної моральної шкоди, понесених витрат на поховання та втрати годувальника з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Заяви на виплату окрім обгрунтування вимог до страховика містили і відомості про визначення їх розміру. Вказані документи Відповідач отримав 02.09.2019 року, що підтверджує у листі № б/н/2012214 від 25.01.2023 року.

Зазначає, що відповідно до ч. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"», не пізніше як через 90 днів з отримання заяви про страхове відшкодування відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування.

13.02.2020 року на банківські реквізити представника ОСОБА_1 по довіреності ОСОБА_4 , Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 61 306,00 грн., з чого можна зробити висновок, що страховиком здійснено виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та страхового відшкодування, понесених витрат на поховання. Проте, вимога Позивача щодо здійснення виплати страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника при досудовому врегулюванні страховиком була проігнорована.

02.12.2019 р. минув строк 90 днів для здійснення Відповідачем виплати страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника у відповідності до п. 36.2 статті 36 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Страхове відшкодування заподіяної втратою годувальника в розмірі 138 694,00 грн. у визначений Законом строк виплачене не було. У зв`язку з невиконанням Відповідачем обов`язку по виплаті страхового відшкодування Позивач звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом про стягнення з Відповідача страхового відшкодування в розмірі 138 694,00 грн.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17.05.2022 року відмовлено в задоволенні позовних вимог. Постановою Рівненського апеляційного суду від 22.09.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі, рішення Рівненського районного суду Рівненської області - скасовано.

29.09.2022 р. зазначені кошти були виплачені Відповідачем.

Враховуючи те, що позивач звернулася з заявою на виплату страхового відшкодування до відповідача 27.08.2019 року, а Відповідач неправомірно не виплатив страхове відшкодування, яке, за рішенням Рівненського апеляційного суду від 22.09.2022 року у справі № 570/3362/21, було виплачено Позивачу 29.09.2022 року, то Відповідач зобов`язаний здійснити страхове відшкодування шкоди з урахуванням інфляційного збільшення боргу, а також сплатити позивачу пеню та 3% річних.

Так як 90-денний строк на прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування сплив 02.12.2019 р., то починаючи з 03.12.2019 року Відповідач зобов`язаний виплатити страхове відшкодування заподіяної шкоди, пов`язаної із втратою годувальника з урахуванням індексу інфляції за період з 03.12.2019 р. по 29.09.2022 р., що становить 194 742,63 грн., з яких 56 048,63 грн. є інфляційним збільшенням боргу.

Також, починаючи з 03.12.2019 р. по 03.12.2020 р. Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу пеню в розмірі 23 810,10 грн. та за період з 03.12.2019 р. по 29.09.2022 р. - 3% річних в розмірі 11 752,89 грн., нараховані на суму 138 694,00 грн. страхового відшкодування.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Ієговська А.О. підтримала позовні вимоги, просила суд задоволити їх в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Шилін В.А. підтримав поданий ним відзив на позовну заяву від 13.03.2023, в якому просив суд залишити позовні вимоги без задоволення; застосувати спеціальний строк позовної давності до позовних вимог щодо стягнення пені та 3% річних; позовні вимоги про стягнення інфляційних збитків є несправедливими за відсутності вини відповідача у простроченні грошового зобов`язання.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 травня 2019 року близько 22 год. 00 хв. на автодорозі Устилуг-Луцьк-Рівне в напрямку м. Рівне на 134 км в межах Рівненського району відбулася ДТП, у якій автомобіль "МАН", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 загинув на місці пригоди.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "МАН", д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у Відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ9013509 (чинного на дату ДТП).

13.02.2020 року на банківські реквізити представника ОСОБА_1 по довіреності ОСОБА_4 , Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 61 306,00 грн., з чого можна зробити висновок, що страховиком здійснено виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та страхового відшкодування, понесених витрат на поховання. Проте, вимога Позивача щодо здійснення виплати страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника при досудовому врегулюванні страховиком була проігнорована.

29.09.2022 р. повна сума страхового відшкодування була виплачена Відповідачем.

Враховуючи те, що позивач звернулася з заявою на виплату страхового відшкодування до відповідача 27.08.2019 року, а Відповідач неправомірно не виплатив страхове відшкодування, яке, за рішенням Рівненського апеляційного суду від 22.09.2022 року у справі № 570/3362/21, було виплачено Позивачу 29.09.2022 року, то Відповідач зобов`язаний здійснити страхове відшкодування шкоди з урахуванням інфляційного збільшення боргу, а також сплатити позивачу пеню та 3% річних.

Згідно наданого позивачкою розрахунку, Відповідач зобов`язаний виплатити страхове відшкодування заподіяної шкоди, пов`язаної із втратою годувальника з урахуванням індексу інфляції за період з 03.12.2019 р. по 29.09.2022 р., що становить 194 742,63 грн., з яких 56 048,63 грн. є інфляційним збільшенням боргу.

Також, починаючи з 03.12.2019 р. по 03.12.2020 р. Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу пеню в розмірі 23 810,10 грн. та за період з 03.12.2019 р. по 29.09.2022 р. - 3% річних в розмірі 11 752,89 грн., нараховані на суму 138 694,00 грн. страхового відшкодування.

Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі (МТСБУ), яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Крім того, відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 квітня 2018 року справа № 910/10156/17, провадження 12-14гс18, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року, справа № 686/21962/15-ц, переведення № 14-16цс18.

З огляду на зазначене, враховуючи, що за договором страхування на користь потерпілої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, то на правовідносини сторін у вказаній справі поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

З урахуванням того, що відповідачем у встановлені законом строки безпідставно не сплачено на користь позивачки страхове відшкодування в розмірі 138 694,00 грн., позовні вимоги є обгрунтованими та наявні правові підставі для стягення на користь позивачки пені у розмірі 23810 грн. 10 коп., 3 % річних за користування коштами у розмірі 11752 грн. 89 коп. та суми інфляційних збитків у розмірі 56048 грн. 63 коп.

Щодо клопотання представника відповідача щодо застосування спеціальної позовної давності, то суд зауважує, що представником позивачки здійснено розрахунок пені та 3% річних у відповідності до положень ЦК України.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про відшкодування шкоди, заподіяноїсмертю фізичної особи з урахуванням інфляційного збільшення боргу, пені та 3 % річних - задоволити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на користь ОСОБА_1 суму нарахованої пені у розмірі 23810 грн. 10 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на користь ОСОБА_1 суму 3 % річних за користування коштами у розмірі 11752 грн. 89 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на користь ОСОБА_1 суму інфляційних збитків у розмірі 56048 грн. 63 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на користь держави судовий збір - 916 грн. 11 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, .

Повне судове рішення складено 26.06.2023 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.