П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року м. Київ

Справа № 753/3169/22

Провадження: № 22-ц/824/8016/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

секретар Сакалош Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Скрипки О.І.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та трьох процентів річних від простроченої суми та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання розписки недійсною,

у с т а н о в и в:

В квітні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в сумі 88 000 доларів США та 3% річних від простроченої суми. Вказувала, що боргове зобов`язання відповідачки підтверджується розпискою.

В липні 2022 року ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання недійсною розписки, згідно якої ОСОБА_1 зобов`язується повернути ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 88 000 доларів США.

В грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про заміну позивача за первісним позовом, у зв`язку із тим, що 27 листопада 2022 року вона відступила право вимоги за договором позики ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним договором. Також, із заявою про заміну сторони звернулась ОСОБА_3 . Вказувала, що вона є новим кредитором за договором позики щодо виконання умов якого між сторонами виник спір.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року заяву ОСОБА_2 про заміну сторони у процесі задоволено, замінено первісного позивача, ОСОБА_2 , на її правонаступника, ОСОБА_3 , за позовом ОСОБА_2 про стягнення боргу. Також замінено відповідача ОСОБА_2 , на її правонаступника, ОСОБА_3 , за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання розписки недійсною.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Іванчук М.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви про заміну сторони у процесі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що наданий позивачкою договір про відступлення прав вимоги не дає можливості встановити у відношенні яких саме боргових відносин право вимоги перейшло від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , та не містить інформації яким документом були оформлені боргові відносини, право вимоги за якими передається. Зауважує, що у відповідності до договору ОСОБА_3 перейшло право вимоги за «основним договором позики», при цьому, матеріали справи не містять документу, який би іменувався «основний договір позики», а тому вважає, що висновки суду щодо заміни сторони позивача ґрунтуються на припущеннях. Окрім того, відмічає, що ОСОБА_1 , не подавалась заяви про заміну відповідача за зустрічним позовом про визнання розписки недійсною, а тому суд не мав можливості провести заміну з власної ініціативи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та ухвалою від 24 травня 2023 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні адвокат Іванчук М.М. в інтересах ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши думку представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики (розписки) в розмірі 88 000,00 доларів США, а також 3 % річних.

27.11.2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор ОСОБА_2 відповідно до ч.2 ст.718 ЦПК України передала належне їй право вимоги з ОСОБА_1 боргових грошових коштів у розмірі 88 000,00 доларів США згідно з основним договором позики та 3 % річних за несвоєчасне виконання цього договору, спір щодо стягнення яких на даний час перебуває в провадженні Деснянського районного суду м.Києва, а новий кредитор ОСОБА_3 прийняла право вимоги, що належне первісному кредитору за основним договором позики.

Пунктом 1.2 сторони визначили, що до нового кредитора переходить право вимагати (замість первісного кредитора) від ОСОБА_1 належного виконання зобов`язань боржника, викладених в основному договорі з моменту підписання цього договору. Новий кредитор займає місце первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли з основного договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладання цього договору, у тому числі вступ в якості позивача у судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та 3 % річних, що перебуває в провадженні Деснянського районного суду м.Києва.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про заміну сторони, суд першої інстанції виходив з того, що право вимоги ОСОБА_2 за договором позики перейшло до ОСОБА_3 , у відповідності до укладеного між ними договору, а тому остання є процесуальним правонаступником позивача за первісним позовом та відповідно відповідача за зустрічним позовом.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Слід відмітити, що згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Встановивши, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики, заборгованість за яким є предметом спору у справі, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про заміну позивача, ОСОБА_2 , на нового кредитора ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги, про те, що укладений між сторонами договір про відступлення права вимоги не містить інформації про боргові відносини, за якими право вимоги перейшло до нового кредитора, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються змістом укладеного договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 27.11.2022 року, в якому зазначено суму боргу та особу боржника.

Окрім того, апеляційний суд враховує, що із заявами про заміну позивача звернулись, як новий кредитор, ОСОБА_3 , так і ОСОБА_2 , що неодмінно підвереджує факт укладення між ними відповідного договору про відступлення прав вимоги та згоду ОСОБА_2 на те, ще нею було передано право вимоги саме за зобов`язанням, заборгованість за яким являється предметом спору у справі.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що заміна кредитора жодним чином не може впливати на обсяг прав та обов`язків боржника у зобов`язанні, а тому, враховуючи встановлену ст.516 ЦК України можливість заміни кредитора без згоди боржника, доводи апеляційної скарги з приводу незгоди із заміною позивача у справі є необґрунтованими.

Щодо заміни відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання розписки недійсною, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Тобто, саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів та визначає предмет та підстави позову.

Із змісту зазначених норм слідує, що залучення у справі співвідповідача і заміна неналежного відповідача належним, можливі лише за клопотанням позивача на певній стадії процесу, а саме, до закінчення підготовчого провадження у справі, а тому вимоги заяви ОСОБА_2 , як відповідача за зустрічним позовом, про заміну відповідача або ж залучення в якості співвідповідача ОСОБА_3 є необґрунтованими, оскільки визначення кола відповідачів, предмету та підстав позову є виключно правом позивача.

Отже, суд першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права, здійснивши заміну відповідача за зустрічним позовом за заявою самого ж відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими,невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених підстав, ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року підлягає скасуванню в частині заміни відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання розписки недійсною, ОСОБА_2 , на її правонаступника, ОСОБА_3 , з ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони у справі. В частині заміни позивача за первісним позовом ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року в частині заміни відповідача за зустрічним позовом скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони у справі відмовити.

В решті ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 23 червня 2023 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова