провадження № 22-ц/824/5374/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1», поданою представником - директором товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1» Палковською Тетяною Олексіївною, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1», товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» про захист прав споживача житлово-комунальних послуг та відшкодування шкоди, завданої затопленням квартири,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1», в якій просить:

- стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОБУД-1» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ЖИТЛОБУД-1» на користь ОСОБА_1 завдану залиттям квартири в період з 18.12.2020 по 15.03.2021 майнову шкоду в розмірі 36 162,00 грн.;

- стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОБУД-1» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС ЖИТЛОБУД-1» на користь ОСОБА_1 завдану залиттям квартири в період з 18.12.2020 по 15.03.2021 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є одноосібним власником АДРЕСА_1. Починаючи з 2015 року і до 19 березня 2019 року через протікання даху будинку відбувалися регулярні залиття належної позивачу квартири, які припинилися лише після того як обслуговуючою будинок організацією ТОВ «ЖИТЛОБУД-1» було виконано поточний ремонт покрівлі даху будинку. Спричинені позивачу в результаті залиття квартири в цей період матеріальні збитки в розмірі 57 839,00 грн. були стягнуті на користь позивача рішенням Деснянського районного суду м. Києва, ухваленим у справі № 754/12266/19 від 23.09.2020. Однак з 18.12.2020 року поновилися залиття належної позивачу АДРЕСА_1 через протікання води з даху будинку. Затікання води в квартиру з даху будинку мали місце 18.12.2020, 24.12.2020, 15.01.2021, 31.01.2021, 28.01.2021, з 13.02.2021 по 18.02.2021, з 27.02.2021 по 01.03.2021, а також 13.03.2021 та 15.03.2021. За кожним фактом залиття позивач неодноразово в телефонному режимі та особисто зверталась до диспетчерської ТОВ «СЕРВІС ЖИТЛОБУД-1» та ТОВ «ЖИТЛОБУД-1» з проханням вжити хоч якихось заходів для усунення підтікань з даху та надіслати комісію для складання актів про залиття квартири. Майже всі звернення позивача залишились без жодної реакції обслуговуючих організацій. Лише одного разу 15.03.2021 позивачу вдалося вмовити прийти в її квартиру працівницю обслуговуючої організації, яка після огляду помешкання піднялась з іншими працівниками на дах будинку, де вони замазали міжпанельні шви мастикою та заклеїли по швам піднятий руберойд, в результаті чого залиття припинились. Оскільки на численні телефонні та особисті звернення позивача до диспетчерів обслуговуючих організацій з проханням надіслати комісію для фіксації факту залиття квартири будь-яка реакція була показово відсутня, позивач була вимушена самостійно із залученням третіх осіб скласти акти на підтвердження фактів залиття, їх причин та завданих квартирі пошкоджень. В результаті затікання води з даху будинку в період з 18.12.2020 по 15.03.2021 в квартирі позивача завдані наступні пошкодження: в окремих місцях по стелі і стінах виникли жовті плями, здулись і відшарувались фарба, шпалери та шпаклівка, пошкодився гіпсокартон, з'явилась пліснява, на підлозі розійшлися стики, деформовані двері, розбухла від вологи дверна коробка тощо. Згідно з складеним ТОВ «Аелєкон» звітом про оцінку розміру матеріального збитку від 20.08.2021 було встановлено, що розмір завданого позивачу в результаті залиття її квартири в період з 18.12.2020 по 15.03.2021 матеріального збитку становить 31 962,00 грн. Крім збитків, спричинених безпосередньо в результаті залиття квартири, позивач понесла також вимушені витрати, пов'язані з оцінкою вартості заподіяних їй збитків. Зокрема, за послуги з незалежної оцінки розміру завданого збитку нею було сплачено 4 200,00 грн. Отже, загальний розмір майнової шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, з урахування вимушених витрат щодо оцінки розміру матеріального збитку, становить 36 162,00 грн. Позивач вказує, що їй також заподіяно моральну шкоду, яка обумовлена тим, що через багаторічні систематичні залиття квартири позивач «постійно перебуває в стресовому стані та панічно-депресивному настрої. Пережиті позивачем душевні переживання також пов'язані з дуже тривалим проживанням в дискомфорті, в ненормальних санітарно-гігієнічних умовах, з постійною імовірністю враження електричним струмом, заподіяння шкоди життю, здоров'ю чи майну, фактичним знищенням неодноразово зроблених ремонтів. Позивач оцінює заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1» про захист прав споживача житлово-комунальних послуг та відшкодування шкоди, завданої затопленням квартири, задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1» на користь ОСОБА_1 завдану залиттям квартири в період з 18.12.2020 по 15.03.2021 майнову шкоду в розмірі 36 162,00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1» на користь держави 908,00 грн. судового збору.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1» про захист прав споживача житлово-комунальних послуг та відшкодування шкоди, завданої затопленням квартири, відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» про захист прав споживача житлово-комунальних послуг та відшкодування шкоди, завданої затопленням квартири, відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1», через директора - Палковську Т.О.,подало апеляційну скаргу.

У апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що позивачкою не було надано жодних доказів її звернення до відповідачів з вимогою про проведення обстеження її квартири для встановлення факту залиття. Також не надано й доказів того, що зазначені акти були направлені на адресу відповідачів для подальшого прийняття рішення щодо усунення наслідків залиття.

Апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що надані до справи акти про залиття складені очевидцями, тобто особами, які не мають спеціальних знань та навичок для встановлення характеру залиття та його причини та вини особи, що вчинила залиття.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 23 серпня 2017 року у справі № 6-2125цс16, апелянт зазначав, що позивачкою не було надано належні та допустимі докази, що підтверджують факт затоплення квартири, а саме: комісійні акти, складені за участю представників відповідач-1, якими зафіксовані факти затоплення, а також докази причини затоплення та розміру завданих збитків.

На думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до уваги та не надав належної оцінки наданому до справи експертному обстеженню технічного стану несучих та огороджувальних конструкцій квартири НОМЕР_1 та покрівлі над квартирою АДРЕСА_1, проведеного експертом будівельної лабораторії Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація», яким рекомендувалося виконання капітального ремонту покрівлі з дотриманням вимог ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будинків і споруд». Вважає, що оскільки чинним законодавством не передбачено обов'язку щодо проведення капітального ремонту будинку та його фінансування, відповідно відсутній і причинно-наслідковий зв'язок між діями (бездіяльністю) відповідача-1 та нанесеною позивачу шкодою, що в свою чергу свідчить про відсутність належних підстав для відшкодування шкоди саме відповідачем-1.

Апелянт зазначає, що оскільки неможливо достеменно відділити «нові» плями від «старих» та встановити обсяг робіт, необхідних для додаткового відновлення квартири позивачки, складений Звіт ТОВ «Аелєкон» від 20 серпня 2021 року не є достовірним доказом розміру збитку.

Окрім вищевикладеного апелянт також звертав увагу колегії суддів на те, що позовна заява не містить відомостей, у чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу, відомостей щодо заподіяння її саме з вини відповідача-1.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

21 березня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1». У вказаному відзиві на апеляційну скаргу позивачка зазначала, що вважає апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. При цьому вказувала про те, що вона здійснювала постійні звернення в телефонному режимі та усно до диспетчерів відповідача. Зазначає, що відповідачем не спростована інформація, викладена в актах, й, окрім того, відповідач міг подати до суду заяву щодо достовірності таких доказів.

Також позивач наголошувала, що відповідач-1 на підставі п.4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов'язаний був повідомити співвласників про необхідність капітального ремонту. Вказує, що позовні вимоги, пред'явлені до відповідача-1 не через те, що він не здійснив капітальний ремонт покрівлі, а не здійснював належне утримання до обстеження, що спричинило систематичне залиття.

Щодо розміру майнової шкоди позивачка вказувала, що вона неодноразово робила ремонт, усуваючи наслідки постійного залиття. Тому акт про збитки був складений після чергового залиття, якому передував проведений нею ремонт.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Зважаючи на предмет, ціну спору та те, що дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити. При цьому, апеляційний суд зауважує, що доводи апеляційної скарги зводяться лише до незаконності рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Поряд з цим, доводів щодо незаконності рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 10.11.1999, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.П. за реєстровим № 3285.

05 вересня 2001 року між ТОВ «Житлобуд-1» та ОСОБА_1 укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

31 серпня 2020 року між ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» та уповноваженими представниками співвласників багатоквартирного будинку Солдатським А.О, Кодьманом О.П. та Скрипченком В.В. (які діяли на підставі протоколу № 1 загальних зборів співвласників від 15.07.2020) укладено Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 - далі Договір.

Отже, з 01.09.2020 ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» є управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_2.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року у справі № 754/12266/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» про відшкодування шкоди, завданої затопленням квартири, задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» на користь ОСОБА_1 збитки, завдані залиттям квартири у період з 2015 року і по березень 2019 року в розмірі 57 839 грн.

Як зазначає позивачка, починаючи з 18.12.2020 поновилося залиття її АДРЕСА_1 через протікання води з даху будинку.

Згідно з Актами про залиття квартири від 24.12.2020, 15.01.2021, 31.01.2021, 18.02.2021, 01.03.2021, 15.03.2021 в квартирі АДРЕСА_1 відбувається залиття через протікання води з даху будинку, в результаті чого в приміщеннях 2-го ярусу квартири та ванній кімнаті наявна значна кількість вологи на стелі, стінах і підлозі, а також наявні такі пошкодження: в окремих місцях по стелі і стінах жовті плями, здувається і відшаровується фарба, шпалери та шпаклівка, пошкоджений гіпсокартон, є пліснява, на підлозі розходяться стики, деформовані двері, розбухла від вологи дверна коробка тощо. Акт складено очевидцями за відсутності представників обслуговуючих будинок організацій ТОВ «Житлобуд-1» та «ТОВ «Сервіс Житлобуд-1», оскільки на численні телефонні та особисті звернення власника квартири до диспетчерів обслуговуючих організацій з проханням надіслати комісію для усунення причин і фіксації факту залиття квартири будь-яка реакція відсутня.

Згідно зі звітом про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі АДРЕСА_1 від 16 липня 2019 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику вищевказаної квартири, становить 31 962,00 грн.

За проведення незалежної оцінки майна позивачка сплатила грошові кошти у сумі 4200,00 грн.

Факт проведення 15 березня 2021 року відповідачем-1 профілактичного ремонту покрівлі будинку (замащення міжпанельних швів мастикою та заклеювання швів піднятого рубероїду) визнається сторонами.

30 червня 2021 року на адресу TOB «Житлобуд-1» надійшла заява власниці АДРЕСА_1 ОСОБА_1 про надання їй копії акту обстеження квартири НОМЕР_1 та покрівлі будинку, проведеного експертами КП «Київжитлоспецексплуатація».

Оскільки управління будинком здійснює ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» вищевказана заява була передана ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» для надання відповіді.

30 червня 2021 року ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» листом повідомило ОСОБА_1, що оскільки громадянка ОСОБА_1 не є замовником проведення вищевказаного дослідження та відмовляється від оплати Товариству послуг з управління будинком, заява про надання їй копії акту обстеження технічного стану несучих та огороджувальних конструкцій квартири НОМЕР_1 та покрівлі будинку не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» про захист прав споживача житлово-комунальних послуг та відшкодування шкоди, завданої затопленням квартири, суд першої інстанції виходив з того, що з 31 серпня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» не є надавачем послуг з утримання будинку, тому є неналежним відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1» про стягнення завданої залиттям квартири в період з 18.12.2020 по 15.03.2021 майнової шкоди в розмірі 36 162,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» взяло на себе зобов`язання, зокрема, забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку, однак внаслідок протікання даху, позивачу завдано матеріальної шкоди, при цьому відповідач-1 не спростував належними та допустимими доказами факту відсутності його вини. Акт обстеження квартири НОМЕР_1 та покрівлі будинку, проведений експертами КП «Київжитлоспецексплуатація», на який посилається відповідач у відзиві, складено влітку 2021 р., про необхідність проведення капітального ремонту даху, відповідач-1 в порушення своїх договірних зобов'язань позивача не повідомив, і, навіть більше, відмовив у його наданні позивачу листом від 30.06.2021.

Частково задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи характер порушення, глибину душевних страждань позивачки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір спричиненої моральної шкоди слід визначити у сумі 5 000,00 грн.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування» від 27 березня 1992 року № 6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Так, утримання будинків і прибудинкових територій - це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством (Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76).

Відповідно до п. 2.4 вказаних Правил поточний ремонт - комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Поточний ремонт повинен проводитись з періодичністю, яка забезпечує ефективну експлуатацію будівлі з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту, реконструкції) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт або реконструкцію. Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що належать до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі).

Згідно з п. 2.4.1 Правил організація поточного ремонту жилих будинків повинна проводитися відповідно до нормативно-правових та нормативно-технічних документів з організації і технології поточного ремонту жилих будинків. Поточний ремонт виконується виконавцем послуг власними силами або із залученням підрядних організацій.

Примірним переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженим наказом Держжитлокомунгоспу України 10.08.2004 № 150 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2004 р. за № 1046/9645, передбачений такий вид надання послуг суб'єктами господарювання у сфері житлово-комунальних послуг, як ремонт даху та покрівлі (п.п.1.2.6. п.1.2. «Поточний ремонт» включає, зокрема, і частковий ремонт покрівлі з рулонних матеріалів).

Згідно з пунктами 4.4.1, 4.4.2 Правил під час експлуатації будинку необхідно забезпечувати відсутність:

- дефектів металевих з'єднань у сполученнях дерев'яних конструкцій крокв, гідроізоляції; ураження деревини дереворуйнувальними комахами і будинковим грибком, наднормативний прогин риштування, крокв, прогонів;

- у залізобетонних дахах - руйнування поверхні бетону, корозії оголеної арматури, тріщин, патьоків, висолів та ін.;

- у металевих дахах - пошкодження фарбування і корозії металу, особливо у вузлах з'єднання (болти, зварювальні шви, косинки тощо).

Інженерно-технічні працівники виконавця послуг повинні знати вузли несучих конструкцій і стан покрівлі, особливо в місцях сполучення з водостоками, будівельними конструкціями та устаткуванням, що проходить через покрівлю.

Згідно п. 4.4.8 Правил м'які покрівлі, що не мають захисних покривних шарів, один раз у 3-6 років покривають захисним шаром (фарбою або мастикою з втопленими у неї дрібним гравієм чи грубозернистим піском тощо).

Згідно Додатку 2 до пункту 2.1.5 Правил періодичність профілактичного обслуговування елементів жилих будинків: покрівлі 3-6 місяців. Згідно Додатку 3 до пункту 2.1.5 Правил встановлені граничні строки невідкладної ліквідації виявлених несправностей елементів жилих будинків: протікання покрівлі (руберойд, толь) - 5 днів.

Згідно з п. 3.2.5 та п. 4.4.20 Правил вхід у горищне приміщення і на дах дозволяється тільки працівникам виконавця послуг, відповідальним за технічний нагляд, і тим, котрі виконують ремонтні роботи, а також працівникам експлуатаційних організацій, обладнання яких знаходиться на даху й у горищному приміщенні.

Відповідно до п. 8 договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 31 серпня 2020 року управитель - ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» зобов'язаний:

забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і цього Договору, від власного укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг;

своєчасно проводити підготовку будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період;

інформувати співвласників будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна будинку;

за рішенням співвласників багатоквартирного будинку та в межах виділених ними коштів організовувати виконання та виступати замовником робіт з капітального ремонту і спільного майна багатоквартирного будинку.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

За змістом частини другої статті 1166 ЦК України у справах про завдання шкоди діє презумпція вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 666/213/16-ц.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення. Окрім цього, в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. №___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.».

Як вбачається зі змісту наданих позивачкою Актів про залиття квартири АДРЕСА_1 від 24.12.2020, 15.01.2021, 31.01.2021, 18.02.2021, 01.03.2021, 15.03.2021 (а.с.26-31), такі акти складено очевидцями за відсутності представників обслуговуючих будинок організацій ТОВ «Житлобуд-1» та «ТОВ «Сервіс Житлобуд-1», оскільки на численні телефонні та особисті звернення власника квартири до диспетчерів обслуговуючих організацій з проханням надіслати комісію для усунення причин і фіксації факту залиття квартири будь-яка реакція відсутня.

Натомість, матеріали справи не містять доказів звернення позивачки до ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» чи ТОВ «Житлобуд-1» із заявами щодо затоплення її квартири у зв`язку з протіканням даху будинку та проханням створити відповідну комісію для фіксації затоплення. Посилання позивачки на численні телефонні дзвінки та її особисті звернення до диспетчерів обслуговуючих організацій з проханням надіслати комісію для фіксації факту залиття квартири не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Клопотань про витребування відомостей з журналу телефонних дзвінків (вхідних і вихідних) обслуговуючих організацій чи реєстрації особистих звернень позивачкою не заявлялося.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що надані позивачкою Акти про залиття АДРЕСА_1 від 24.12.2020, 15.01.2021, 31.01.2021, 18.02.2021, 01.03.2021, 15.03.2021 за формою та змістом не відповідають Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, оскільки складені без участі представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та не затверджений начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Отже, позивачем під час розгляду справи не доведено належними, достатніми та допустимими доказами факту залиття АДРЕСА_1 в період з з 18.12.2020 по 15.03.2021 року, оскільки належних доказів, які б підтверджували вказаний факт до матеріалів справи не надано. Зокрема, позивачкою не надано комісійного акта, складеного за участю представників обслуговуючої організації, яким би було зафіксовано сам факт залиття квартири, а також причини залиття та завдані пошкодження.

Окрім того, колегія суддів критично оцінює наданий позивачкою Звіт про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 від 20 серпня 2021 року, оскільки даний звіт не є експертним дослідженням причин виникнення (зміни, збільшення) ймовірних пошкоджень, які відрізняються від встановлених станом на 10 липня 2019 року і висновку, що такі виникли саме внаслідок нового залиття квартири, а не експлуатації з урахуванням фізичного зносу. Крім того, зі звіту вбачається, що фотографії об'єктів, які були оглянуті спеціалістом і порівнювалися, зроблені під різними кутами без застосування будь яких вимірювальних пристроїв (на фото відсутні).

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК) .

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК Україниобов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, зважаючи, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів події залиття квартири в період з 18.12.2020 по 15.03.2021 та, відповідно, розміру шкоди, позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1»,» про захист прав споживача житлово-комунальних послуг та відшкодування шкоди, завданої затопленням квартири є недоведеними у встановленому цивільним процесуальним законом порядку, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У даній справі, позовна вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про відшкодування шкоди, завданої затопленням квартири.

Так, відповідно до ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з приписами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки позивачкою не доведено, що її майно в період з 18.12.2020 по 15.03.2021 було пошкоджено внаслідок винних дій чи бездіяльності відповідача, відсутні підстави вважати, що вона зазнала негативних переживань та емоцій. А відтак, позовна вимога про стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягає.

Що стосується висновків суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1», то колегія апеляційного суду їх не оцінює, оскільки переглядає справу лише в межах апеляційних доводів, якими визначено межі перегляду справи, а підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги встановлено не було.

Ухвалюючи рішення колегія суддів, крім іншого, приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, під час перегляду справи апеляційним судом було встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а відтак, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенні, судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи судом першої інстанції, понесені позивачем, покладаються на позивача.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, судовий збір в розмірі 1 362,00 грн., сплачений апелянтом за подання апеляційної скарги, слід стягнути з позивача на користь апелянта.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1», подану представником - директором товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1» Палковською Тетяною Олексіївною, - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 грудня 2022 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1» на користь ОСОБА_1 завданої залиттям квартири в період з 18.12.2020 по 15.03.2021 майнової шкоди в розмірі 36 162,00 грн., моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. та 908,00 грн. судового збору. - скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1» про захист прав споживача житлово-комунальних послуг та відшкодування шкоди, завданої затопленням квартири- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1» судовий збір в розмірі 1 362 грн. 00 коп - за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова