Справа № 541/939/22
Провадження № 2/541/48/2023
У Х В А Л А

24 березня 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області, в складі:

головуючої, судді Городівського О.А.,

секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.

представника позивача, адвоката Долженко О.М.

представників відповідача адвокатів Омелай Д.В. та Омелай Н.М.

розглянувши заяву представника відповідача, адвоката Омелай Дениса Владиславовича про відвід головуючого судді Городівського О.А. від розгляду справи №541/939/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

третя особа: Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області,

ВСТАНОВИВ :

07.06.2022 в провадження Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів.

Ухвалою судді від 16 червня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

14.09.2022 суд за наслідками підготовчого провадження у справі закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 14.09.2022.

В судовому засіданні 22.03.2023 представник відповідача, адвокат Омелай Наталія Михайлівна в усній формі заявила відвід головуючому судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівського О.А. та просила оголосити перерву для подання письмової заяви про відвід з наведеним обґрунтуванням. Суд оголосив перерву.

24.03.2023 на електронну адресу суду через систему електронний суд подано письмову заяву про відвід підписану електронним підписом іншого представника відповідача Омелай Дениса Владиславовича . Підставою подачі заяви про відвід представник відповідача зазначив п.5 ч. 1 ст. 36 ЦК України, якою зазначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші підстави, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Адвокат вказав, що в ході судового розгляду справи, відповідачем, ОСОБА_2 не було отримано поштовим відправленням копії позовної заяви та додатки до неї і представники відповідача змогли ознайомитись із справою лише в серпні 2022 року направивши заяву через «Електронний суд». Також у межах судового засідання 22.03.2023 стороною позивача подано клопотання про додання документів, які не були подані разом із позовною заявою, які суд прийняв до розгляду та відмовив у оголошенні перерви для надання строку представникам відповідача на ознайомлення за даними документами, що є порушенням прав відповідача та вказує на необ`єктивність суду.

Окрім того відповідачем разом із відзивом подано клопотання про виклик свідків для допиту в судовому засіданні. В судовому засіданні головуючий вказував, що дане клопотання не розглядалось, однак з невідомих стороні відповідача підстав, свідку Сушаніна надіслано повістку на судове засідання 22.03.2023, що вказує про задоволення клопотання та виклику свідків, що на переконання представник відповідача розцінюються як створення переваг у доказуванні для сторони позивача та перешкоди у доказуванні відповідачу.

Також в обґрунтування заяви представник відповідача зазначається, що у підготовче судове засідання, яке призначалось на 25.07.2022 судові повістки направлялись лише позивачу та її представнику, а відповідачу не направлена повістка, згідно положень ЦПК України і як наслідок суд неправомірно ухвалив проводити підготовче судове засідання без участі відповідач.

Тому підсумовуючи зазначене представник відповідача вважає, що ведення справи суддею Городівським О.А. проводиться з порушенням ЦПК України, тобто у відповідача є вагомі підстави вважати, що суддя надає перевагу стороні позивача та заінтересований у результаті розгляду справи, що на його переконання виключає можливість головуючого діяти по справі неупереджено та об`єктивно.

Частинами 1, 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичом (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року Про незалежність судової влади визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться " ( рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (" De. Belgium "), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь - які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача ( об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід враховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

З огляду на вказані норми законодавства, суд вважає що обставини викладені в усній заяві адвоката Омелай Н,М. та письмовій заяві адвоката Омелай Д.В. про відвід судді не можуть свідчити про наявність упередженості судді Городівського О.А. при розгляді справи, так як головуючим забезпечується рівний підхід до реалізації процесуальних прав обох сторін з метою всебічного та об`єктивного розгляду справи, відтак, суд приходить до висновку, що вказана заява про відвід судді не підлягає до задоволення. Окрім того слушно зазначити, що процесуальні рішення, дії та висловлювання з приводу організації процесу судового розгляду не можуть являтись підставою для відводу головуючого, а законність даних рішень вирішується в процесуальному порядку, шляхом їх апеляційного та касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст 36, 40, ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Омелай Дениса Владиславовича про відвід головуючого судді Городівського Олександра Андрійовича від розгляду справи №541/939/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Ухвала в апеляційному порядку окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: О. А. Городівський