Провадження № 2/521/616/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком шляхом встановлення порядку участі у вихованні онука,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком шляхом встановлення порядку участі у вихованні онука та просять суд усунути перешкоди у спілкуванні дідуся ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_2 із онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення наступного порядку участі у вихованні онука: кожна друга субота з 10.00 до 17.00 за місцем проживання бабусі та дідуся або у місцях сімейного дозвілля, без присутності матері; день народження дідуся 17 серпня з 17.00 до 20.00 без присутності матері; день народження бабуся 27 січня з 17.00 до 20.00 без присутності матері; необмежене право спілкування особисто з онуком шляхом телефонного зв`язку та інтернет зв`язку, у зручний для дитини час, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , який було розірвано на підставі рішення суду. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в свою чергу являється їхнім онуком. Після припинення шлюбу, відповідач почала перешкоджати бабусі та дідусю спілкуватись із онуком. З метою усунення перешкод вони вимушені були звернутися з відповідними заявами до органу опіки та піклування. Відповідними Висновками від 25.04.2016 року та від 29.07.2016 року, заяви було задоволено та затверджено графік спілкування позивачів із онуком, а саме «щосуботи з 10.00 до 11.00». Тривалий час відповідачка виконувала рішення органів опіки, більш того часто давала змогу спілкуватися з онуком більш тривалий час. Користуючись такою можливістю бабуся та дідусь часто гуляли з онуком, купували йому необхідні речі, іграшки, тощо. За місце свого проживання обладнали окрему кімнату для онука. Одночасно з тим, через спір про аліменти та додаткові витрати на дитину стосунки батьків суттєво погіршились (справа №521/20227/20). Через тривалість спору, у батька дитини виникла суттєва заборгованість зі сплати аліментів та додаткових витрат. Маніпулюючи дитиною, відповідач повідомила бабусю та дідуся, що не буде надавати можливості спілкування із онуком доки заборгованість батька не буде погашена. Більш того, під час останніх зустрічей онук казав, що мама нібито негативно висловлюється про дідуся та бабусю. 15.04.2022 року відповідач направила позивачу СМС повідомлення, яким повідомила, що спілкування припиняється до повного погашення заборгованості з аліментів. В подальшому дідусь написав декілька повідомлень з проханням надати можливість спілкуватись з онуком, які були повністю проігноровані. В них він повідомив про те, що жодного відношення до аліментів вони із бабусею не мають і, що їх права порушені, але жодної реакції не було. Телефонні номери позивачів також були заблоковані відповідачем. Таким чином, з лютого 2022 року позивачі не мають можливості спілкуватись із онуком у будь-який спосіб. Вищезазначені обставини слугували причиною звернення до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача у своєму відзиві позовні вимоги просив задовольнити частково з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву та письмових пояснень. Так у відзиві зазначено, що висновок органу опіки та піклування щодо графіку спілкування позивачів з онуком був оформлений 29.07.2016 року, коли дитині ще не виповнилося 2 років. На даний момент дитині 7 років, у вересні дитині виповнюється 8 років. Висновок органу опіки та піклування на даний момент не відповідає поточним потребам дитини, порушує права та інтереси дитини. 21.10.2016р., коли дитині, ОСОБА_4 , було 2 роки, дільничний невролог встановив наступний діагноз: мінімальна мозкова дисфункція, затримка психо-мовленнєвого розвитку. Лікарем було призначено лікування медичними препаратами, про що є запис у медичній картці дитини. З цього моменту почалась робота по відновленню стану здоров`я сина і по досягненню вікової норми психічного, неврологічного, соціального та мовленнєвого розвитку. До сьогоднішнього дня відповідачка продовжує невпинно та наполегливо лікуванням, корекцією та розвитком сина. Попереду ще багато медичних рекомендацій, які необхідно виконати. Відповідачка є єдиною людиною в житті ОСОБА_6 , яка займається його здоров`ям, розвитком, лікуванням та реабілітацією. Відповідно до висновку лікуючого невролога ОСОБА_7 від 15.08.2022р. Психомовленнєвий розвиток дитини не відповідає віковим нормам. Має місце затримка розвитку. Даний стан дитини проявляється у однотипній поведінці (тобто дитина може тривалий час повторювати один рух, наприклад, ходити по кімнаті по колу, клацати чимось або стукати), у затримці розвитку дрібної моторики; у небажанні спілкуватися та підтримувати розмову - дитина односкладово відповідає, не ставить питання. Лікування пацієнта та використання заходів психо-педагогічної корекції ОСОБА_4 мас здійснюватися на постійній основі до моменту досягнення вікової норми розвитку. При цьому контрольний огляд невролога дитина має проходити кожні 3- 4 місяці для відслідковування прогресу розвитку, змін стану здоров`я, та корекції лікування з огляду на зміни та покращення. Лікування полягає комплексному підході із залученням невролога, логопеда, психолога (нейропсихолога), психіатра, спеціаліста з ЛФК, дитячого масажиста, корекційного педагога. Встановити строк лікування неможливо, він є індивідуальним в кожному випадку та може бути необхідним протягом всього життя людини. Якщо дитині не буде надано належного медикаментозного лікування, не буде забезпечено своєчасного належного нагляду з боку лікаря невролога, психіатра, генетика-метаболіста, належної корекції з боку інших спеціалістів, не будуть виконуватися додаткові заняття, в такому випадку відставання від вікової норми розвитку дитини буде постійно збільшуватися, в результаті чого дитина не зможе бути самостійним повноцінним членом суспільства. Рекомендовано заняття на постійній основі, не менше 2 занять (по 45 хвилин) кожного виду па тиждень: з логопедом-дефектологом; з корекційним педагогом; ЛФК; «Терапія рук». Терапія рук - це медико-педагогічна дисципліна, метою якої є формування і поліпшення функціонального стану вільних верхніх кінцівок, а також сукупність скоординованих дій нервової, м`язової і кісткової систем у поєднанні із зоровою системою. Розвиток дрібної моторики рук є одним з ключових завдань терапії рук. Дрібна моторика рук взаємодіє з такими вищими властивостями свідомості, як увага, мислення, оптико-просторове сприйняття (координація), уява, зорова і рухова пам`ять, мова; два курси лікувального масажу № 10 на рік. Дитині рекомендовані додаткові творчі заняття для задіяння та розвитку мілкої моторики, що стимулює розвиток розмовного мовлення такі як: ліплення, малювання, плетіння, в`язання тощо. Також рекомендовані додаткові навчальні заняття, які будуть стимулювати розумову діяльність, адаптувати дитину соціально, розвивати навички спілкування, вміння налагоджувати контакт з однолітками та викладачами, вміння сприймати звернене мовлення. Позивачі не цікавляться станом здоров`я дитини. Вони не усвідомлюють наявності проблем розвитку у свого онука. Не беруть до уваги потреби дитини, його режим дня, потребу у повноцінному сні та денному відпочинку, розподіленні навантаження, кількість занять на тиждень, його потребу у чіткому дотриманні рекомендацій лікарів. В основному всі побачення відбувались вдома у позивачів. Зі слів дитини стало відомо, що син часто проводив час за переглядом мультфільмів та граючи у комп`ютерні ігри. Дуже нечасто зустрічі з дитиною проходили в якості активного відпочинку і на свіжому повітрі. Хоча саме такий вид проведення вільного часу рекомендований лікарями. Всі види взаємодії дитини з екраном телевізору або комп`ютеру перенавантажують нервову систему та затримують розвиток. Таким чином позивачі зустрічалися з дитиною в тому форматі, який зручний і підходить саме їм, а не такий, який є корисним для дитини з урахуванням вад здоров`я. Спілкування позивачів негативно відображається на моральному і психологічному стані дитини. Позивачі при спілкування з онуком протиставляють свою родину родині матері, своє прізвище прізвищу матері. Дитина приходячи додому після спілкування з позивачами перебуває у пригніченому стані та поганому настрої. В нього погіршуються відносини з матір`ю, псується спілкування і взаємодія, та йому потрібен значний час, щоб відновитись від таких зустрічей та повернутись до свого звичного стану і настрою. Після зустрічей з позивачами ОСОБА_6 часто казав, що він належить до великої родини ОСОБА_8 і що носити прізвище ОСОБА_8 є великим здобутком та гордістю. Відповідач вважає, що таке спілкування позивачів з онуком є некоректним та неетичним, таким, що шкодить психічному здоров`ю дитини. Таке виховання від позивачів ставить під сумнів у дитини авторитет матері, заплутує дитину в моральних цінностях і нормах, змушує дитину порівнювати родину батька й родину матері, батьків між собою, їх прізвища, та обирати хто кращий. Замість того, щоб однаково позитивно ставитися до всіх рідних. Також позивачі ніколи не були присутні на важливих для ОСОБА_6 подіях. Вони жодного разу не були присутні на дитячих святах у садочку та у школі. Також вони не були присутніми на шкільному святі, коли ОСОБА_6 йшов у перший клас. Працівники дитячого садочку та школи ніколи не бачили позивачів. Дитячі свята у садочку та школі є надважливими для дитини, особливо свято початку навчання в школі. В такі дні до дітей приходять не тільки батьки, а й інші родичі. Збирається вся родина і для дитини важливо відчувати любов і підтримку всіх рідних. Позивачі постійно ігнорували такі події в житті свого онука, чим засмучували його та завдавали шкоду його моральному стану. Таке ставлення позивачів до потреб дитини свідчить про те, що зустрічаючись з онуком, позивачі намагаються задовольнити виключно свої власні потреби, не замислюючись про те, що буде корисніше та важливіше для самої дитини. Щодо лікування дитини, то позивачі завжди негативно ставились до необхідності дитини у лікуванні та реабілітації, а також до розміру грошових витрат відповідачки на таке лікування. Також позивачі не усвідомлюють, що у ОСОБА_6 значно змінився графік, режим дня і завантаженість порівняно з тим періодом, коли йому було 2 роки. Зараз він іде у другий клас. Тому той графік побачень, який був встановлений органом опіки та піклування у 2016 році, суперечить нинішнім потребам та інтересам дитини. Після введення воєнного стану на території України відповідач змушена була виїхати за кордон разом з сином. З цього моменту спілкування між сторонами припинилось повністю. Порозуміння з позивачами досягнути не вдається, на діалог вони не йдуть, в позивачів відсутнє розуміння, що графік зустрічей з онуком треба змінити. Дитина має щільний графік і завантажена відповідно до рекомендацій лікаря. Враховуючи невідповідність розвитку дитини віковим нормам, необхідність дитини постійно лікуватись і займатися розвитком, розпорядок дня дитини, враховуючи графік роботи матері та її потребу у повноцінному спілкуванні з дитиною у вихідні дні, враховуючи рекомендації невролога, нейропсихолога, направлення дитини до центру реабілітації, вкрай негативні відносини між сторонами спору та відсутність будь-якого спілкування між сторонами на даний момент, просила встановити графік побачень дитини з позивачами не частіше 1 разу на місяць на свіжому повітрі (в парках, скверах, дитячих майданчиках або у розважальних дитячих центрах) в присутності матері. Крім того, відповідач, маючи на меті досягнення компромісу, запропоновано наступний порядок участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вихованні онука ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 : один раз на місяць, в останню суботу місяця з 15.00 до 17.00 на свіжому повітрі (в парках, скверах, дитячих майданчиках або у розважальних дитячих центрах) в присутності матері; право спілкування з онуком мобільного/інтернет зв`язку у вільний від занять час один раз на тиждень у вихідні дні. Крім того, представник відповідача просив стягнути з позивачів витрати на правничу допомогу.

Учасники справи у призначене судове засідання не з`явилися.

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надав клопотання про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник ОСОБА_3 надала до суду клопотання про відкладення розгляду справи через мінування суду. Відповідне клопотання надійшло на електронну пошту суду із зазначенням дати та часу відправлення 22.06.2023 15:58.

При цьому слід зазначити, що мінування суду 22.06.2023р. тривало з 09.34 год. та розмінування відбулося 11.59 год., тобто ще до часу призначеного судового засідання 12.35 год.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності відповідачів та його представників, які своєчасно і належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 910/12842/17, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, законодавець передбачив, що явка до суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Суд може розглянути справу за відсутності її учасників. При цьому суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень суду.

Суд звертає увагу, що вказана цивільна справа перебуває в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси з 03.08.2022 року, а тому учасники справи мали достатньо часу, в разі необхідності, надати суду докази, клопотання, пояснення із доведенням свої позиції по справі, та в повній мірі реалізувати свої процесуальні права.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.ч. 2,8,9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.09.2013 року. Вказаний шлюб розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.02.2016р. (справа № 521/17956/15-ц). (а.с. 18)

У даному шлюбі у подружжя народилися дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи. (а.с. 17)

Сторонами визнається та не заперечується, що позивачі є бабусею та дідусем - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.04.2022р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.07.2021р. в частині стягнення аліментів змінено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 7500 гривень щомісячно, починаючи з 27 листопада 2020 року й до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Визначено порядок виконання рішення суду про стягнення аліментів за період 27 листопада 2020 року й до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у розмірі 7500 гривень щомісячно з врахуванням сплаченої ОСОБА_5 за цей період аліментів у розмірі 22 504,50 грн. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2021 року у частині мотивування стягнення додаткових витрат змінено, відповідно до обґрунтувань наведених в цій постанові апеляційного суду. В іншій частині рішення залишено без змін. (а.с. 199-209)

Вищезазначена постанова набрала законної сили 18.04.2022р.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.08.2022р. позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_3 , додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 2020 року по 06 грудня 2021 року у розмірі 26610,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_3 , витрати на правову допомогу в розмірі 10500 грн. В інший частині позовних вимог - відмовлено. (а.с. 188-198)

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень (інформація на якому є загальнодоступною) вищезазначене рішення суду набрало законної сили 04.10.2022р.

При цьому судом встановлено, що у добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо порядку часті дідуся та бабусі у вихованні онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із ч.ч. 8,9,10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до вимог ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

За змістом статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, а батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов`язки на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування № К-976, Г-1214 від 29.07.2016р. затверджено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено перебування дитини разом з дідусем ОСОБА_1 щосуботи з 10.00 до 11.00 у присутності матері дитини ОСОБА_10 . (а.с. 19-20)

Також відповідно до Висновку органу опіки та піклування № К-388 від 25.04.2016р. затверджено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено перебування дитини разом з бабусею ОСОБА_2 щосуботи з 10.00 до 11.00 у присутності матері дитини ОСОБА_11 . У цих висновках зазначено, що мати дитини категорично заперечувала проти спілкування дитини з дідусем та бабусею. (а.с. 21-22)

Згідно консультативного висновку лікаря-нейропсихолога ОСОБА_12 від 08 серпня 2022 року, за результатами обстеження у дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлені наступні дефіцити: функціональний дисбаланс підкіркових структур головного мозку, труднощі міжпівкульної взаємодії головного мозку; функціональна слабкість лобних відділів головного мозку, що пов`язані із регуляцією та контролем діяльності; функціональна не сформованість задніх відділів правої півкулі. ОСОБА_4 рекомендовано консультації та спостереження невролога, заняття логопеда, ЛФК, курс загального масажу, заняття з нейрокорекції та інше. (а.с. 68-70,71)

Судом встановлено, що дитина постійно та регулярно проходить огляди та обстеження лікаря-невролога в умовах реабілітаційного центру, а також інших вузькопрофільних спеціалістів, які спеціалізуються безпосередньо на лікуванні подібних розладів розвитку.

За таких обставин, суд погоджується з твердженнями ОСОБА_3 , що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який страждає на мінімальну мозкову дисфункцію та затримку психо-мовленнєвого розвитку, потребує постійного лікування, у тому числі медикаментозного, заняття з дитячого розвитку, заняття з психологом, логопедом, курси масажу, корекційної роботи та інших видів оздоровлення, про що лікарями різного профілю та спеціалістами з електроенцефалографічних досліджень було зроблено схожі висновки стосовно діагнозу та стану здоров`я дитини, що підтверджується висновками за результатами електроенцефалографічних досліджень та висновками лікарів. (а.с. 73-75,76,77,102,103,104,116,156,157,158)

Довідкою № 167 від 09.09.2022р., виданою директором Одеської початкової школи № 99 Одеської міської ради, підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 2-В класі Одеської початкової школи № 99 Одеської міської ради, та освітній процес 2-В класу з 01.09.2022р. проводиться в дистанційному режимі, з понеділка по п`ятницю з 09.00 до 13.40 год. (а.с. 105)

Довідкою від 10.09.2022р., виданою Відокремленим підрозділом «Міжнародна школа спорту Міжнародної академічної школи - Одеса» встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує індивідуальні заняття з плавання під керівництвом тренера ОСОБА_13 один раз на тиждень за наступним графіком: по суботах з 14.00 до 14.30 год. (а.с. 106)

Довідкою від 08.09.2022р., виданою Громадською організацією «Спортивний клуб «Захист» встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займається у секції карате у Громадській організації «Спортивний клуб «Захист» та відвідує тренування три рази на тиждень за наступним графіком: вівторок, четвер, субота з 18.00 до 19.30 год. (а.с. 107)

Довідкою від 16.09.2022р., виданою Комунальним закладом початкової спеціалізованої освіти «Мистецька школа № 14 м. Одеса» встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заняття з хореографії під керівництвом викладача ОСОБА_14 , один раз на тиждень за наступним графіком: по п`ятницях з 16.30 до 18.45. (а.с. 108)

Довідкою від 12.09.2022р., виданою Центром розвитку «Азбука» встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займається у Центрі розвитку «Азбука» та відвідує заняття з ліплення та малювання (почергово) один раз на тиждень за наступним графіком: середа з 18.00 до 19.00. (а.с. 109)

Довідкою від 12.09.2022р. ФОП « ОСОБА_15 » встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить логопедичну корекцію у формі занять з логопедом та логопедичного масажу за таким графіком: по понеділках з 18.00 до 19.00, по суботах з 11.30 до 12.30. (а.с. 110)

Довідкою № 03 від 14.09.2022р. ТОВ «Торч 42» встановлено, що ОСОБА_3 працює в ТОВ «Торч 42» з 14.09.2022 (Наказ № 07/К від 13.09.2022р.) по даний час. На даний момент займає посаду менеджера з маркетингу, на умовах повного робочого часу: 5-денний робочий тиждень, 8-годинний робочий день, понеділок-п`ятниця, з 09.00 до 18.00. (а.с. 113)

Крім того, на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2022р. директором Відокремленого підрозділу «Міжнародна школа спорту Міжнародної академічної школи - Одеса» надано інформацію, про те, що ними було надано довідку від 10.09.2022р. про відвідування ОСОБА_4 занять з плавання по суботах, 20.08, 27.08, 3.09, 10.9, 29.10, 5.11 з 14.00 до 14.30; ОСОБА_4 відвідує індивідуальні заняття з плавання з 20.08.2022р. згідно графіку. (а.с. 161)

Також Комунальним закладом початкової спеціалізованої освіти «Мистецька школа № 14 м. Одеси» 28.11.2022р. надано суду інформацію, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно відвідує заняття з хореографії під керівництвом викладача ОСОБА_14 , один раз на тиждень за наступним графіком: по п`ятницях з 16.30 до 18.45. (а.с. 162)

Громадською організацією «Спортивний клуб «Захист» повідомлено суд, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займається карате та відвідує тренування три рази на тиждень за наступним графіком: вівторок, четвер, субота з 18.00 до 19.30. (а.с. 163)

ФОП ОСОБА_15 листом від 25.11.2022р. повідомила суду, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займається з логопедом-дефектологом та проходить логопедичний масаж з 2018 року. Це пов`язано з його діагнозом, встановленим дільничним неврологом ОСОБА_16 у 2017 році мінімальна мозкова дисфункція, затримка психо-мовленнєвого розвитку. На сьогодні Денис продовжує займатись з логопедом-дефектологом та проходить логопедичний масаж відповідно до лікуючого невролога та висновку дитячого лікаря психіатра. Точний час, на який розраховані заняття визначити неможливо, це залежить від рекомендацій лікуючого невролога та дитячого лікаря-психіатра. Щодо занять після 24.02.2022р., то логопедичний центр з початком війни працював в режимі онлайн. В цей період ОСОБА_6 займався онлайн. Починаючи з 01.07.2022р. у логопедичному центрі відновилися оффлайн заняття, які Денис відвідує за графіком. (а.с. 184)

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108).

Також ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82).

Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» («Shvets v. Ukraine», заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15 (провадження № 61-14491сво20).

При цьому у вищевказаній постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено, у тому числі, й те, що для врахування балансу інтересів у цій справі суд звертається до положення статті 257 СК України, згідно з якою баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ дає підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Саме збалансування наведених вище прав і гарантій має бути основою для належного виконання рішення суду про участь у спілкуванні дитини з дідом.

Вказані за змістом висновки викладено Верховним Судом у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 607/9336/20 (провадження № 61-20367св21), вирішуючи питання про права діда та баби на спілкування зі своєю онукою та на участь у її вихованні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до статті 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

Так, статтею 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба, дід мають право на особисте спілкування з онуками, а мати не має права перешкоджати їм спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись з даним позовом до суду позивачами не було надано та не було доведено належними, достовірними та допустимими доказами те, що відповідачем чиняться перешкоди у спілкуванні позивачів з онуком, натомість було надано ряд фото на яких відображені позивачі та їх онук (в різному віці) їх відпочинок у різних місцях та вдома у позивачів. Таким чином як вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників справи, перешкоди не вчинялися, проте після введення воєнного стану на території України, дійсно позивачі не бачилися з онуком, оскільки деякий час відповідач з сином проживали за кордоном, та згодом повернулися до України, та у дитини дійсно є багато позашкільних занять та уроків, що не дає можливості здійснювати побачення з онуком у раніше визначених час.

З наданих сторонами до матеріалів справи доказів, у тому числі, скріншотів з їх телефонних переписок, вбачається, що між позивачами та відповідачем виникають взаємні непорозуміння щодо виховання та лікування неповнолітньої дитини, що не спростовується сторонами у справі.

Поряд з цим, сама по собі наявність неприязних відносин між позивачами та відповідачем не є доказом того, що остання створює перешкоди позивачам у питаннях, пов`язаних із вихованням та спілкуванням малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

При цьому суд зауважує, що визначений позивачами спосіб участі у спілкуванні та вихованні онука не у повній відповідає інтересам дитини та призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування бабусі та дідуся із онуком обов`язковим є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування № К-976, Г-1214 від 29.07.2016р. затверджено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено перебування дитини разом з дідусем ОСОБА_1 щосуботи з 10.00 до 11.00 у присутності матері дитини ОСОБА_10 . (а.с. 19-20)

Також відповідно до Висновку органу опіки та піклування № К-388 від 25.04.2016р. затверджено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено перебування дитини разом з бабусею ОСОБА_2 щосуботи з 10.00 до 11.00 у присутності матері дитини ОСОБА_11 . (а.с. 21-22)

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст. 19 СК України).

Відповідно до правових висновків Верховного Суду (дивитись, наприклад, постанову від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц, також mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16-а (К/9901/29090/18)) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер.

За даних обставин суд не погоджується з наданим висновком органу опіки та піклування, оскільки він оскільки несе виключно інформативний характер та має рекомендаційний характер. Крім того, вказаний висновок було виготовлено та складено коли дитині було 2 роки, а на даний час дитині виповнилося повних 8 років, а тому дані висновки на даний час не відповідають поточним потребам дитини.

При визначенні способу участі бабусі та дідуся у вихованні онука, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, щотижневий розпорядок дня, індивідуальні потреби дитини даного віку, його особисту прихильність, стосунки усередині родини (конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини.

При ухваленні рішення, суд враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивачів у вихованні онука, що не суперечить його інтересам та з урахуванням його бажання. При цьому, суд наголошує, що законодавством передбачено право бабусі та дідуся на участь у вихованні онука.

Суд, реалізуючи повноваження щодо сприяння сторонам у їх примиренні, вважає за потрібне зазначити, що сторони перш за все в інтересах самої дитини повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що у наслідку матиме позитивний вплив на дитину та його виховання.

Вимоги позивачів про їх участь у вихованні та спілкуванні з онуком суд вважає обґрунтованими, проте, бажаний ними спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дитини та призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини.

Визначаючи часи спілкування бабусі та дідуся із онуком без участі матері, суд також враховує відсутність доказів негативного впливу бабусі на них та вважає, що присутність обох сторін під час зустрічей позивачів із онуком не сприятиме його перебуванню у цей час у спокійному та стійкому середовищі, може негативно впливати на його психоемоційний стан, з огляду на стосунки, які склались між сторонами.

Крім того, в ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивачів з онуком буде перешкоджати нормальному його розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивачів із онуком буде сприяти його повноцінному вихованню, його розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як батьків, так і бабусі з дідусем, що забезпечить його виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.

Надаючи оцінку запропонованому позивачами графіку, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням віку онука, стану його здоров`я та інтересів, відсутності протиправних дій бабусі та дідуся стосовно їх онука, бажання бачитися, піклуватися про нього та виховувати його, - вірним буде визначити порядок участі бабусі та дідуся у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком, дотримуючись режиму навчання, харчування, розвитку, відпочинку та стану його здоров`я у наступному порядку: перша та четверта субота кожного місяця з 15.00 до 18.00 год. з урахуванням графіка дитини, з можливістю супроводження онука на заняття, які заплановані та той день та час у присутності матері; спілкування дідуся та бабусі з онуком мобільним/інтернет зв`язком у вільний від занять час три рази на тиждень (понеділок, четверг, неділя).

Відмовляючи позивачам у задоволенні інших вимог в частині бажаного графіку спілкування та вихованні дитини, суд вважає, що встановлення такого способу участі у спілкуванні з онуком, з огляду на його вік, характер відносин між сторонами, усталений режим дня та відпочинку дитини, є недоцільним, не буде відповідати інтересам малолітньої дитини та порушить збалансованість участі матері в його вихованні.

Підсумовуючи зазначене, суд вважає, що визначений судом спосіб участі бабусі та дідуся у вихованні онуків та спілкуванні з ними у повній мірі відповідає інтересам як бабусі та дідуся, так і онука, а також є достатнім для забезпечення участі бабусі та дідуся у процесі виховання онука.

Окремо суд вважає за необхідне звернути уваги на те, що матері дитини та бабусі з дідусем слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного рівномірного спілкування.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування бабусі та дідуся із онуком та участь у його вихованні, бажання позивачів брати участь у вихованні та спілкуванні з онуком, суд вважає, що наявні підстави для визначення порядку участі позивачів у спілкуванні та вихованні онука, однак, за визначеним судом графіком із дотриманням інтересів дитини та, враховуючи його бажання на зустрічі, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також суд зазначає, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні у інший спосіб шляхом досягнення згоди між позивачем та відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд при ухваленні додаткового рішення враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

В матеріалах справи наявна копія договору про надання правничої допомоги № 220722, укладеного 22.07.2022р. між адвокатом Бірюковим А.М. та Карагяур І.Г. а також додаток до договору про надання правничої допомоги №220722 із визначенням гонорару адвоката в розмірі 18000грн. а також довідка від 22.07.2022р., відповідно до якої 22.07.2022р. ОСОБА_1 сплатив 18000грн. за надання правничої допомоги адвокату Бірюкову А.М., які підлягають стягненню з відповідача.

Також в матеріалах справи міститься копія договору №035/09-08-2022 від 09.08.2022р., укладеного між Адвокатським об`єднанням «Пролігалс» та ОСОБА_3 про надання правничої (правової допомоги) та квитанція про сплату нею 15000грн. за надані послуги з правничої допомоги.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути із відповідача на користь позивачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме суму в розмірі по 496,20 грн. кожному, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 18000 грн. на користь ОСОБА_1 .

Крім того, з огляду на те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, із позивачів на користь відповідача слід стягнути судові витрати на правову допомогу в сумі 15000 грн., оскільки, стороною відповідача надано суду достатні докази, які підтверджують фактичне отримання правової допомоги від адвоката, та їх фактичну оплату відповідачем.

На підставі викладеного, та керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», статями 19, 141, 150, 151, 153, 157-159, 257, 263 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком шляхом встановлення порядку участі у вихованні онука задовольнити частково.

Встановити порядок участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності матері наступним чином:

-перша та четверта субота кожного місяця з 15.00 до 18.00 год. з урахуванням графіка дитини, з можливістю супроводження онука на заняття, які заплановані та той день та час;

-право спілкування дідуся та бабусі з онуком мобільним/інтернет зв`язком у вільний від занять час три рази на тиждень (понеділок, четверг, неділя).

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) суму сплаченого судового збору в розмірі по 496,20 грн. кожному.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 18 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27 червня 2023 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН