Справа № 474/621/23
Провадження № 2/474/107/23
РІШЕННЯ

Іменем України

21.12.23р. смт Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки: Врадіївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства, -

встановив:

12.06.2023р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідачка), в якому, після уточнення, 07.11.2023р., позовних вимог, просить:

- визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Первомайська Миколаївської області;

- зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження дитини № 227 ОСОБА_3 , який складений 16.05.2022р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині батька дитини, а саме змінити відомості про батька з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_1 ", громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що в перших числах вересня 2021 року він та відповідачка почали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, створили сім`ю, вели спільне господарство, разом відпочивали, подорожували. За час їх спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що було складено відповідний актовий запис № 227 від 16.05.2023р. та відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_2 від 16.05.2023р., в графі якого мати було вказано " ОСОБА_2 ", а в графі батько - " ОСОБА_4 ". При цьому відомості про батька дитини були записані на підставі ст. 135 СК України, оскільки відповідачка не мала змоги вказати позивача батьком дитини, так як вони не одружені, та відповідачка не є громадянкою України. Відповідачка до народження дитини у шлюбі з особою на ім`я ОСОБА_4 не перебувала, а у свідоцтві про народження дитини зазначено відомості про батька дитини по прізвищу матері " ОСОБА_5 ", та ім`я, по батькові батька дитини зазначено як ім`я та по батькові його, позивача, - " ОСОБА_6 ". Після народження дитини, він, відповідачка та дитина проживали в смт Врадіївка Первомайського району Миколаївської області, в помешканні позивача, разом з його ж матір`ю. Він же продовжує опікуватися дитиною, виховувати її. Вказував, що зі згоди відповідачки на проведення генетичного ДНК-тесту, 12.09.2023р. у нього та дитини ОСОБА_3 були відібрані букальний епітелій для проведення аналізу ДНК-тесту на батьківство, за результатами проведення якого встановлено, що позивач може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , з ймовірністю 99,999997 %. Однак відповідачка продовжує відмовлятися від подачі заяви до органу ДРАЦС про визнання позивача батьком дитини, та до того ж позивач перебуває у Збройних силах України.

Посилаючись на ст. 128 СК України, Постанову Пленуму ВС України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства. Материнства та стягнення аліментів" від 15.12.2006р. № 3 та "Правила реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. №52/2 позивач просив позов задовольнити.

Позивач та його представник ОСОБА_7 в судові засідання 07.12.2023р. та 21.12.2023р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас, 08.12.2023р., представник позивача звернувся на адресу суду з заявою про розгляд справи у відсутність представника позивача та у відсутність позивача, який перебуває у Збройних силах України. В цій же заяві позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідачка в судові засідання 07.12.2023р. та 21.12.2023р. не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду відзив на позов, заяву про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи.

Представниця третьої особи Врадіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Танасюк О.В. в судові засідання 07.12.2023р. та 21.12.2023р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду. Водночас, 04.10.2023р. звернулася до суду із заявою, в якій просить розглядати справу у відсутність представника в зв`язку з зайнятістю, та винести рішення на розсуд суду.

Представниця третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ключник І., в судові засідання 07.12.2023р. та 21.12.2023р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила, а також не подала до суду заяв про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на приписи ст.ст. 211, 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників судового розгляду, оскільки неявка останніх не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленим таке.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт Врадіївка Миколаївської області, та 24.10.2013р. отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Врадіївським РС УДМС України в Миколаївській області. Значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області Україна 21.03.2001р. відповідачка ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області Україна, у графі батько зазначено " ОСОБА_8 , національність - росіянин, громадянство - громадянин Росії", та в графі мати - " ОСОБА_9 , національність - росіянка, громадянство - громадянка Росії".

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 , у свідоцтві про народження якого зазначено наступну інформацію: дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_6 ; місце народження - Україна Миколаївська область Первомайський район місто Первомайськ; відомості про актовий запис - актовий запис № 227 складений 16.05.2023р.; батьки: батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_2 ; місце державної реєстрації та орган державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серія та номер свідоцтва про народження НОМЕР_2 .

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 1 від 16.05.2023р., вчинено реєстрацію актового запису про народження: актовий запис зареєстровано в реєстрі 16.05.2023р. 14:22:19 за № 6, реєстратором Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Та внесено відомості про актовий запис: номер актового запису 227, дата складання 16.05.2023р., орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Також внесено відомості про дитину: дитина ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: Україна, Миколаївська область, Первомайський район, м. Первомайськ. В графі відомості про батька зазначено - ОСОБА_4 , та в графі відомості про матір зазначено - ОСОБА_2 . В ньому ж наявний запис, що відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідачка станом на 11.05.2023р. проживала по АДРЕСА_2 , без реєстрації, що підтверджується актом обстеження складеним 11.05.2023р. депутатом Врадіївської селищної ради Шевчук Т.

Згідно акту обстеження місця проживання ОСОБА_2 складеного 08.06.2022р. депутатом Врадіївської селищної ради Шевчук Т. відповідачка проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 в житловому будинку матері співмешканця ОСОБА_1 - ОСОБА_10 . Житловий будинок газифікований, зі зручностями, є окрема кімната для поживання матері з новонародженою дитиною, та для дитини - є засоби та предмети, ліжко, одяг. Також є запас продуктів харчування.

Крім того, із долучених фотоматеріалів вбачаються фрагменти спільного життя позивача, відповідачки та малолітньої дитини.

Результатами дослідження № 39846 аналізу ДНК на батьківство від 19.09.2023р. виконаного Медико-генетичним центром "МАМА ПАПА" щодо учасника ОСОБА_1 , у якого 12.09.2023р. було відібрано матеріал для дослідження - букельний епітелій, та щодо дитини ОСОБА_3 , у якого 12.09.2023р. було відібрано матеріал для дослідження - букельний епітелій, встановлено, що ОСОБА_1 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , з ймовірністю 99,999997 %.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" № 2398-УІ від 01.07.2010р. державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

Відповідно до "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні" затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000р. (п. 14 глави 1 розділу ІІ та п. п. 1, 2, 3, 8, 15, 18, 20 глави 1 розділу Ш) у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.

Державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів:

- медичний висновок про народження;

- медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о);

- медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о);

- лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о);

- медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований;

- рішення суду про встановлення факту народження дитини жінкою.

Підписання заяви про державну реєстрацію народження батьками, які не перебувають у шлюбі, є їх спільною заявою про визнання батьківства.

Якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі одного із документів, передбачених у пункті 2 глави 1 розділу Ш, а походження дитини від батька визначається за спільною заявою батьків про державну реєстрацію народження.

У разі подання заяви про державну реєстрацію народження одним із батьків або іншою особою походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини про визнання батьківства, поданою через представника, повноваження якого мають бути засвідчені нотаріально, або надісланою поштою за умови її нотаріального посвідчення.

Якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне ім`я та по батькові - за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження. Графи актового запису про народження "Дата народження", "Місце проживання" в розділі "Відомості про батька" у цьому випадку не заповнюються.

При вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

"Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011р., визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил (п. 1.7).

Заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства(п. 2.1)

Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану (п .п. 2.13, 2.13.1)

На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду (п. 2.16.4).

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У ст. 125 СК України передбачено, що, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

У ч. 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Частина 1 ст. 134 СК України визначає, що на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 13 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006р. № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII).

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

19.03.2019р. ЄСПЛ ухвалив рішення у справі "М. Т. проти України" ("M.T. v. Ukraine", заява № 950/17), у якому звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (див. рішення від 22 березня 2012 року у справі "Каутзор проти Німеччини" ("Kautzor v. Germany", заява № 23338/09).

У постанові Верховного Суду від 25.08.2020р. у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19) зазначено, що "висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства".

Європейський суд з прав людини зауважив, що "в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства" ("Калачова проти російської федерації", Kalachevav. russia, № 3451/05, § 34, від 07.05.2009р.).

Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що визнання батьківства позивачем суперечить інтересам малолітньої дитини.

На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи та докази, що містяться в ній, суд вважає доведеним батьківство позивача по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини є законні та обґрунтовані, а відтак підлягають задоволенню.

Водночас позовні вимоги в частині зобов`язання третьої особи внести змін до актового запису про народження дитини є безпідставними та необґрунтованим, оскільки вказана вимога спрямована до третьої особи, а не відповідачки. При цьому в позовній заяві жодним чином не обумовлено обставини порушення, невизнання або оспорювання третьою особою прав, свобод чи законних інтересів позивача.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 073 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки: Врадіївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії та номеру НОМЕР_3 , виданий Врадіївським РС УДМС України у Миколаївській області 24.10.2013р., батьком дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем народження якого є Україна, Миколаївська область, Первомайський район, місто Первомайськ, свідоцтво про народження якого серії НОМЕР_2 , видане 16.05.2023р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 227 від 16.05.2023р.

Внести зміни до актового запису про народження дитини № 227 ОСОБА_3 , який складений 16.05.2023р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині батька дитини, а саме змінити відомості про батька з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_1 ", ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії та номеру НОМЕР_3 , виданий Врадіївським РС УДМС України у Миколаївській області 24.10.2013р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний "22" грудня 2023 року.

Суддя Ф.Г. Сокол