Справа № 758/6739/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

04 квітня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), про припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони є співвласниками однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (надалі за текстом - спірна квартира), при цьому позивачу належить 8/9 частки квартири, відповідачу належить 1/9 частка квартири. Частка відповідача в спірній квартирі є незначною і не може бути виділена в натурі, а однокімнатна квартира житловою площею 12,8 кв.м та загальною 22,4 кв.м є неподільною. Позивач одноособово несе тягар утримання власності, самостійно сплачує комунальні послуги за квартиру, відповідач не сплачує вказані комунальні послуги, ніколи не цікавився долею спірної квартири, має у власності інше житло.

У зв`язку з цим, просила суд припинити право власності відповідача на 1/9 частку в спірній квартирі, визнати за позивачем право власності на 1/9 частку в спірній квартирі, присудити відповідачу грошову компенсацію в розмірі 79 237, 78 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2022, справу передано на розгляд судді Гребенюку В.В.

Ухвалою суду від 29 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

16.09.2022 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

02.11.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 01 грудня 2022 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано у комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» дані з реєстрових книг комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо власників об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , та за адресою: АДРЕСА_3 , а також інформацію про усі наявні об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , згідно даних комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання.

03.01.2023 до суду надійшов лист комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» з даними щодо власників об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , та за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав, правом на участь в судових засіданнях не скористався, відзив на позовну заяву не надавав. За таких обставин, керуючись ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 289 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави та умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 306403180 від 02.08.2022, позивачу належать на праві власності 1/9 частина спірної квартири на підставі договору дарування № 170 від 21.01.2022, 4/9 частини спірної квартири на підставі договору дарування № 3-854 від 05.04.2005, та 1/3 частини спірної квартири на підставі свідоцтва про реєстрацію права на спадщину № 1-796 від 01.07.1999 (а.с. 21-23).

Відповідно до інформаційної довідки КВ-2021 № 30606 від 04.08.2021 року Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», за відповідачем зареєстровано право власності на 1/9 частину спірної квартири (а.с. 24).

Позивач здійснює оплату комунальних послуг за адресою спірної квартири, що підтверджується квитанціями про оплату (а.с. 41-65).

Згідно технічного паспорту від 05.08.2021, загальна площа спірної квартири складає 22,4 кв.м, житлова площа - 12,8 кв.м (а.с. 11).

Відповідно до звіту про оцінку майна від 04.08.2022, виготовленим на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Агентство Експертної Оцінки України», ринкова вартість спірної квартири складає 713 140 гривень, ринкова вартість 1/9 частини складає 79 237,78 гривень (а.с. 76-98).

Позивачем внесено на депозитний рахунок суду грошову компенсації в розмірі 79 37, 78 гривень за 1/9 частку спірної квартири, що підтверджується квитанцією від 09.08.2022 (а.с. 1).

Згідно довідки Подільської районної державної у місті Києві адміністрації від 17.12.2021 № 106-9446, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані особи не значаться (а.с. 39).

Відповідно до листа Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 26.12.2022, за відповідачем зареєстровано право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_4 (а.с. 24).

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частин 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Згідно з ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1-3 статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-68цс14, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

У постанові від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що відсутність у статті 365 ЦК України конструкції «за наявності одночасно» свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пп.1-3). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених підпунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.

Подібні за змістом правові висновки Верховний Суд навів у постановах від 18 липня 2019 року у справі №210/2236/15-ц, 19 жовтня 2019 року у справі № 750/11178/17, 26 грудня 2019 року у справі №303/4849/16-ц, 02 листопада 2021 року у справі № 263/13236/16-ц.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Відповідно до технічного паспорту спірної квартири, її загальна площа складає 22,4 кв.м, житлова площа - 12,8 кв.м. Так, виходячи з технічних характеристик спірного об`єкта нерухомості слід дійти висновку, що 1/9 частка квартири є незначною та спірна квартира є неподільною.

При цьому, судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі та не цікавиться її станом, не бере участі в утриманні своєї власності.

Також, відповідно до матеріалів справи, за відповідачем зареєстровано право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_4 , а отже, спірна квартира не є єдиним його житлом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що припинення права власності відповідача на частку у спільному майні, як про це заявлено згідно вимог позовної заяви, не завдасть істотної шкоди його інтересам, що є підставою для задоволення даного позову.

Суд зазначає, що під час розгляду даної справи судом була виявлена помилкове написання прізвища позивача. Так, зокрема, в паспорті позивача та частині документів, що підтверджують право власності на частини спірної квартири прізвище позивача зазначено як « ОСОБА_1 », в інших випадках - « ОСОБА_1 ».

На підтвердження правильного написання прізвища, яким є « ОСОБА_1 », позивачем було надано довідку №131/1273 від 21.11.2007, видану Інститутом мовознавства імені О.О. Потебні, витяг з Державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, № від 16.02.2023 року, в якому на сторінці № 3 - зазначена помилка реєстратора, на сторінці № 4 - вказано, що змінено відомості про дитину, а саме: « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 ». Також, позивачем повторно отримане свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 16.02.2023, в якому прізвище позивача позивача вказано як « ОСОБА_1 », батьків позивача як « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 ».

Частиною 1 ст. 28 ЦК України встановлено, що фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Статтею 295 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище або власне ім`я.

Отже, виправлення помилки у власному прізвище не є зміною позовних вимог або зміною предмету позову, оскілки виправлення такої помилки у власному прізвищі - це право особи, яке не обмежує процесуальні права особи та інші права гарантовані Конституцією України.

Відповідно до ч.1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника - задовольнити;

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/9 частину квартири АДРЕСА_5 ;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_5 , яка належала ОСОБА_2 ;

Компенсувати ОСОБА_2 вартість 1/9 частини квартири АДРЕСА_5 шляхом перерахування на його рахунок 79 237 (сімдесяти дев`яти тисяч двохсот тридцяти семи) гривень 78 копійок, які були внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду;

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Заочне рішення може бути переглянуте Подільським районним судом міста Києва за письмовою заявою відповідача;

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Подільського районного суду міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин;

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним судом, якщо його не буде скасовано.

Суддя Володимир ГРЕБЕНЮК