Справа № 740/1002/23
Провадження № 2/740/454/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Прокопця С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_3 , яка 15.03.2023 змінила прізвище на " ОСОБА_4 ", звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , уточнивши який, просить стягнути половину вартості автомобіля, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, марки «Gelly», державний номерний знак НОМЕР_1 , на її користь, залишивши автомобіль у користуванні відповідача, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за час перебування в шлюбі з ОСОБА_2 ними було придбано автомобіль марки «Gelly», державний номерний знак НОМЕР_1 . Посилаючись на положення статей 60, 70, 71 СК України вважає, що має право вимагати від відповідача половину вартості спірного автомобіля.

Ухвалою судді від 24.02.2023 цивільну справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду 19.05.2023 за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_5 підтримала уточнені позовні вимоги і пояснила, що просить стягнути з відповідача на свою користь половину вартості автомобіля і залишити його відповідачу, так як він ним постійно користувався і після розірвання шлюбу автомобіль перебуває виключно у володінні і користуванні відповідача, вона посвідчення водія не має, лише збирається його отримати. Фактично автомобіль був придбаний у шлюбі, але спочатку договір купівлі продажу не укладався з власником, а власник лише видав довіреність її колишньому чоловікові на користування, розпорядження автомобілем. У подальшому у територіальному сервісному центрі був оформлений договір купівлі-продажу автомобіля, де від власника діяв на підставі довіреності її колишній чоловік ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі, а вона була покупцем, і тому на даний час автомобіль зареєстрований на неї.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Прокопець С.М. у задоволенні позову просив відмовити. В обгрунтування позиції зазначив, що позивачкою обрано неналежний спосіб захисту свого права, оскільки не заявлено позовних вимог про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, та щодо визначення власника автомобіля в результаті поділу.

Заслухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 01.08.2009 по 21.06.2022, що підтверджується рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.05.2022, яке набрало законної сили 21.06.2022 (а.с. 9).

У період перебування в шлюбі на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу 7443/2021/2909562 від 10.11.2021, укладеного між продавцем ОСОБА_6 в особі ОСОБА_2 , який діє на підставі доручення продавця, з однієї сторони, та покупцем ОСОБА_7 з другої сторони, придбано автомобіль марки «Gelly», модель JL7162, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_3 (а.с. 11).

Ринкова вартість даного транспортного становить 138 391 грн, що підтверджується звітом про оцінку транспортного засобу приватного підприємства «Агенство по експертній оцінці майна «Дисконт-К» від 13.04.2023 (а.с. 36-53).

ОСОБА_3 15.03.2023 змінила прізвище на " ОСОБА_4 ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (а.п. 22).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Частиною першою статті 60 СК України встановлено, що майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з положеннями частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (стаття 71 СК України).

Згідно з ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації, правові висновки про що викладені у постановах Верховного Суду від 03.02.2020 у справі N 235/5146/16-ц (провадження N 61-37616 св 18); від 03.06.2020 у справі N 487/6195/16-ц (провадження N 61-46326св18); від 30.09.2020 у справі N 552/1514/19 (провадження N 61-21084 св 19).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Сторонами не заперечується, що спірний автомобіль набутий за час шлюбу у їх спільну сумісну власність, як і рівність їх часток у праві власності на нього, та його вартість, визначена за наданим позивачкою звітом про оцінку. Відповідач не надав інших документів про вартість автомобіля, призначити проведення судової автотоварознавчої експертизи не клопотав.

Враховуючи вищевикладене, презумпцію рівності часток, суд дійшов висновку про те, що спірний автомобіль перебуває у спільній сумісній власності сторін, хоча він і зареєстрований за позивачкою, але вона не користується спільним автомобілем, посвідчення водія і наміру користуватися автомобілем немає, просить виплатити їй компенсацію вартості його частки у вказаному праві, ураховуючи, що автомобіль є неподільною річчю, постійно перебуває у фактичному користуванні відповідача, та з урахуванням інтересів кожного з подружжя з відповідача ОСОБА_2 , незалежного від його згоди, на користь позивачки згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 грошова компенсаціч належної ОСОБА_5 частки у спільному майні подружжя, яка становить половину ринкової вартості автомобіля - 69 195,50 грн (138 391 грн / 2 = 69 195,50 грн).

При ухваленні судом рішення на виконання вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18); від 30.09.2020 у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084 св 19); від 24.03.2021 у справі № 501/2211/18 (провадження № 61-19084ск20).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13.10.2020 у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16.02.2021 у справі №910/2861/18 (пункт 98), від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 55), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 73), від 29.06.2021 у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 143), від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25.01.2022 у справі №143/591/20 (пункт 8.31)).

Отже, коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.

Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанов Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)).

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Таким чином, є необов"язковим заявлення окремої вимоги визнати спірний авомобіль об"єктом спільної сумісної власності, оскільки визнання такого права не гарантує отримання відповідної компенсації.

Поділ спільного сумісного майна має наслідком припинення правового режиму спільної сумісної власності на майно, та оскільки спірний автомобіль підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки компенсації 1/2 частки його вартості, відповідач набуває на автомобіль право особистої приватної власності, що підлягає визнанню за рішенням суду про поділ сумісного майна з огляду на реєстрацію автомобіля за позивачкою.

В зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивачки на підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 гривні 60 коп.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 , грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «Gelly», модель JL7162, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_3 , що становить 69 195 (шістдесят дев`ять тисяч сто дев`яносто п`ять) грн 50 коп, припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль марки «Gelly», модель JL7162, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_3 , та визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль марки «Gelly», модель JL7162, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 27 червня 2023 року.

Суддя І.М. Карпусь