Справа № 462/5977/23 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н. М.
Провадження № 22-ц/811/2798/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Львівського апеляційного суду у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2023 року в складі судді Галайко Н.М. в справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У серпні 2023 року представник позивача АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 10.01.2013 року у сумі 48818 грн. 98 коп., з яких: 42891 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом; 5927 грн. 98 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2023 року позовну заяву акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалу суду оскаржив представник АТ КБ «Приватбанк», вважає що ухвала підлягає скасуванню у зв`язку невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 31.08.2023 позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до відповідачки ОСОБА_1 залишено без руху, на усунення недоліків позивачу надався п`ятиденний строк.

05.09.2023 на адресу суду першої інстанції засобами поштового зв`язку направлена заява про усунення недоліків із додатками, а саме виконані вимоги вказаної ухвали, обґрунтовано позовні вимоги, зазначено та надано докази, що підтверджують вказані обставини.

Вважає, що оскільки неподання доказів на підтвердження позовних вимог чи надання доказів неналежної якості не перешкоджає розгляду справи, суд мав належним чином дослідити та оцінити зазначені докази у сукупності на наступних етапах судового розгляду.

Крім того, вказує, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та допустився надмірного формалізму і за наявності процесуальної можливості для розгляду справи по суті дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2023 року у справі № 462/5977/23 про повернення позовної заяви та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «Приватбанк» судові витрати по справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться,

Разом з цим, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково враховуючи таке.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що вивчивши подану заяву про усунення недоліків позовної заяви, стороною позивача не було у повній мірі усунуто недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду, зокрема, в частині подання до суду письмових процесуальних документів і доказів державною мовою, при цьому покликався на ст. 9 ЦПК України, ч. 1, 3 ст. 14 Закону України Про засади державної мовної політики», за приписами яких судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов переконання, що у встановлений судом строк, стороною позивача не усунуто вказані в ухвалі суду недоліки та не надано суду переклад на державну мову України доданих до позовної заяви письмових доказів, які складені російською мовою та не засвідчено вірність перекладу цих документів нотаріально, у порядку, передбаченому ст. 79 Закону України «Про нотаріат», не подано суду докази про неможливість виконання ухвали суду, отже, вимоги до позовної заяви та долучених до неї доказів, визначені ЦПК України - не виконано.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції враховуючи таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно із ч. 1 ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися із письмовими та електронними доказами, висновками експерта, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Отже, ЦПК України встановлює обов`язок позивача зазначити у позовній заяві докази, що підтверджують вказані обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а на суд покладає обов`язок безпосередньо дослідити докази під час розгляду справи, однак, не надає суду право на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі вирішувати питання щодо належності та допустимості цих доказів.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання вимог ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 31.08.2023 позивачем по справі надано, на його думку, належним чином оформлену уточнену позовну заяву та заяви про усунення недоліків позовної заяви.

Посилання в ухвалі суду від 11 вересня 2023 року на той факт, що позовна заява, відповідно до ст. 185 ЦПК України, не відповідає вимогам закону, а саме додані до позовної заяви письмові докази, які складені російською мовою та повинні бути перекладені на державну мову України, колегія суддів вважає передчасним, оскільки оцінка наданих сторонами доказів, здійснюється судом при вирішенні справи по суті.

Згідно із ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому, оцінка наданих сторонами доказів, здійснюється судом при вирішенні спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху.

Варто додати, що суд під час дослідження та оцінки зазначених доказів у сукупності на етапі розгляду справи по суті повинен роз`яснити про переклад на державну мову України доданих до позовної заяви письмових доказів та засвідчити вірність перекладу цих документів нотаріально, у порядку, передбаченому ст. 79 Закону України «Про нотаріат», оскільки такі докази можуть бути визнані неналежними та недопустимими та не братись до уваги судом.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Колегія суддів наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Отже, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про визнання неподаною та повернення позовної заяви АТ КБ «Приватбанк», оскільки такий висновок не відповідає інтересам позивача щодо можливості звернення до суду з метою реалізації права на справедливий розгляд справи, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, таку необхідно скасувати, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ЦПК України.

При цьому, оскільки розгляд справи не завершений, вимога апеляційної скарги про стягнення судових витрат не може бути задоволена, що свідчить про часткову під ставність скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2023 року скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У задоволенні інших вимог апеляційної скарги відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк