РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/20/23

Провадження №2/568/73/23

27 червня 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Дмитришин О.С.

розглянувши в загальному позовному порядку цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області

про розірвання шлюбу, встановлення порядку, та способу участі батька у вихованні малолітніх дітей

ВСТАНОВИВ

05.01.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення порядку та способу участі батька у вихованні дітей.

В обґрунтування позову зазначає, що з 21.11.2010 р. перебуває у зареєстрованому шлюбу із відповідачем. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Бажає розірвати шлюб, оскільки спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинено, шлюб існує формально.

З 2021 р. сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство. Позивач не має можливості спілкуватись з дітьми, оскільки відповідач перешкоджає їх спілкуванню.

Вважає, що обмеження дітей на спілкування з батьком негативно впливає на емоційний та психічний стан дітей, робить неможливим виконання позивачем своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей.

Враховуючи наведене, позивач, посилаючись на те, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, просив визначити йому спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми таким чином: відвідування дітей за місцем їх постійного проживання кожну першу та третю суботу та неділю місяця; проводити з дітьми час без присутності матері за межами житла, в якому вони постійно проживають кожну першу та третю суботу та неділю місяця; відвідувати дітей в день їх дня народження за місцем їх проживання.

Ухвалою Радивилівського районного суду від 02.03.2023 р. позовну заяву прийнято до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 21.03.2023 р. відкладено підготовче засідання.

Ухвалою від 11.04.2023 р. зупинено провадження у справі та надано сторонам строк для примирення.

Ухвалою від 15.05.2023 р. поновлено провадження у справі.

Ухвалою від 30.05.2023 р. відкладено підготовче засідання.

Ухвалою від 20.06.2023 р. закрито підготовче провадження, справу призначено для розгляду по суті.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, просили розглянути справу без їх участі (а.с. 62). Крім того, у письмовій заяві представник позивача погодився з висновокм органу опіки та піклування, просив встановити спосіб спілкування з дітьми, який запропонований третьої особою (а.с. 55).

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився. Подав клопотання про проведення судового засідання без його участі та надав висновок щодо участі ОСОБА_1 у вихованні дітей, яким запропоновано спосіб батька у вихованні дітей.

В судове засідання відповідач та її представник не з`явились. Відповідач подав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав, не заперечив щодо задоволення позовних вимог в частині зустрічей позивача з дітьми за місцем їх фактичного проживання та в межах старостинського округу в присутності матері (а.с. 101).

Розглянувши матеріали справи, суд враховує наступне.

21.11.2010 р. між сторонами зареєстровано шлюб Дружбівською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, актовий запис №7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.11.2010 р. (а.с. 8).

В шлюбі народилися: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 12.07.2022 р. (а.с. 11)., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 12.07.2022 р. (а.с. 12); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 12.07.2022 р. (а.с. 13).

Судом встановлено, що рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 17.08.2021 р. у справі № 568/509/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно і до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 17.08.2021 р. у справі № 568/508/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 14.04.2021 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 23.06.2022 р. у справі №568/1962/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 в твердій грошовій сумі в розмірі 20100 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 24.12.2021 р. і до досягнення дитиною повноліття.

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині 1 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.

Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення відповідно до яких шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються.

З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність.

Відповідно до ст.ст.104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на взаємини, які склались та існують між сторонами, враховуючи те, що фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально, сторони не бажають примирення та збереження шлюбу, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб слід розірвати.

Щодо позовних вимог в частині встановити порядок та сплсіб участі батька у вихованні дітей, суд враховує наступне.

З інформації ДОП СДОП ВП Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області від 02.09.2021 р. вбачається, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з батьками. За місцем проживання характеризується задовільно, скарг відносно нього від мешканців будинку не надходило. З 01.01.2021 р. по 02.09.2021 р. до адміністративної відповідальності не притягувався, по даним порталу НПУ - не значиться (а.с. 15).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 - ієрей Української православної церкви Харківської Єпархії (а.с. 14).

Відповідно до довідки КНП ХОР "Обласний наркологічний диспансер" № 6694 від 28.11.2022 р. ОСОБА_1 на "д" обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с. 16).

З довідки КНП "Міський психоневрологічний диспансер № 3 № 7341 від 28.11.2022 р. вбачається, що ОСОБА_1 впродовж останніх 5 років за медичною допомогою не звертався, на обліку не перебуває (а.с. 16).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.04.2021 р. вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухоме майно у м. Харків (а.с. 17-18).

З акту обстеження умов проживання від 12.12.2022 р. вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_1 оборудована дитяча кімната, яка забезпечена меблями, іграшками. Для повного виховання та розвитку дитини, батьком створені всі належні умови (а.с. 19).

З довідки № 115 від 01.04.2021 р. вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають без реєстрації в АДРЕСА_2 (а.с. 20).

З акту обстеження матеріальних умов проживання від 22.02.2023 р. та довідки № 74 від 01.03.2023 р. вбачається, що ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_6 , сином ОСОБА_7 та дочкою ОСОБА_8 проживає з 19.02.2021 р. без реєстрації в будинку батьків, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 30, 31).

На комісії з питань захисту прав дитини Радивилівської міської ради від 20.03.2023 р., розглянуто питання щодо участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується висновком органу опіки та піклування Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області № 492/01.09-20 від 20.03.2023 р.

Комісія дійшла висновку про доцільність встановлення способу батька ОСОБА_4 у вихованні малолітніх дітей, а саме: відвідування дітей за місцем їх постійного проживання кожну першу та третю суботу та неділю місяця; проводити час з дітьми за межами житла, в якому вони постійно проживають, але лише на території Дружбівського старостинського округу і в присутності матері, кожну першу та третю суботу та неділю місяця; відвідувати дітей в день їх дня народження за місцем їх проживання.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно із статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20, № 334/1202/20 від 08.02.2023 р.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області № 492/01.09-20 від 20.03.2023 р., комісія дійшла висновку про доцільність встановлення способу батька ОСОБА_4 у вихованні малолітніх дітей, а саме: відвідування дітей за місцем їх постійного проживання кожну першу та третю суботу та неділю місяця; проводити час з дітьми за межами житла, в якому вони постійно проживають, але лише на території Дружбівського старостинського округу і в присутності матері, кожну першу та третю суботу та неділю місяця; відвідувати дітей в день їх дня народження за місцем їх проживання.

З письмових пояснень представника позивача вбачається, що позивач погодився із запропонованим органом опіки способу участі батька у вихованні дітей.

При цьому суд враховує, що позивач, який є батьком дітей, проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із ними, позитивно характеризується, є матеріально-забезпеченою людиною, має постійне місце роботи та має належні житлові умови, що підтверджується наданими позивачем доказами.

Разом з тим, враховуючи вік дітей, той факт, що останні роки діти не проводили час з батьком, з наймолодшою дочкою ОСОБА_8 батько не зустрічався особисто, тому найкраще в інтересах дітей є проведення підготовчих дій для сприяння позитивній взаємодії з батьком при зустрічі та проводити зустрічі у стабільному графіку за присутності матері, основної опірної фігури у житті дітей. За таких обставин, суд вважає за доцільне визначити присутність матері при зустрічах батька з дітьми у місцях добре знайомих дітям у даний період життя - Дружбівський старостинський округ.

Виходячи з принципу рівності батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дітьми та участь у їх вихованні, бажання батька проводити більше часу разом із дітьми, з урахуванням інтересів дітей, для яких спілкування з батьком є необхідним для гармонійного розвитку, враховуючи, що сторони погодились із висновком органу опіки та піклування щодо порядку участі батька у вихованні дітей, суд дійшов висновку про визначення батькові способу його участі у вихованні дітей та їхнього спілкування шляхом систематичних побачень, а саме: відвідування дітей за місцем їх проживання кожну першу та третю суботу та неділю місяця; проводити час з дітьми за межами житла, в якому вони фактично проживають, але лише на території Дружбівського старостинського округу і в присутності матері, кожну першу та третю суботу та неділю місяця; відвідувати дітей в день їх дня народження за місцем їх проживання.

При цьому, суд звертає увагу, що з урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб, ставлення до батька позивач не позбавлений у майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні дітей, що буде відповідати, насамперед, якнайкращим інтересам дітей.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення порядку та способу участі батька у вихованні дітей - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21.11.2010 р. Дружбівською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, актовий запис №7.

Визначити ОСОБА_1 спосіб його участі у вихованні, спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступним чином: відвідувати дітей за місцем їх проживання кожну першу та третю суботу та неділю місяця; проводити час з дітьми за межами житла, в якому вони проживають, але лише на території Дружбівського старостинського округу і в присутності матері, кожну першу та третю суботу та неділю місяця; відвідувати дітей в день їх дня народження за місцем їх проживання.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 )

Третя особа яка не заявляє самостійних вмиг щодо предмета спору: Служба у справах дітей Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області (35500, вул.І.Франка, 13, м.Радивилів Дубенського району Рівненської області, )

Повний текст рішення 27.06.2023 р.

Суддя А.О. Сільман