Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9559/23
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2023 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами, -

в с т а н о в и в:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за підписом представника за довіреністю Незамай А.Д. до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути відповідача на свою користь заборгованість: за договором позики № 4989469 у розмірі 25364 грн. 00 коп.;за кредитним договором № 10914-12/2022 у розмірі 58485 грн. 00 коп.; за кредитним договором № 00155-01/2023 у розмірі 41800 грн. 00 коп.; за кредитним договором № 00-6297544 у розмірі 16599 грн. 00 коп., а всього заборгованості у загальному розмірі 142 248,00 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви щодо дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з даною заявою до суду, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28.03.2006).

Виходячи з приписів ст.ст. 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку норм ЦПК України.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під позовною вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Об`єднані можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18, провадження № 12-231гс18).

Також Верховний Суд у своїй постанові від 15.02.2019 № 910/11811/18 зауважив, що кожна кредитна операція є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного договору, так і при його виконанні, утворюють окремий склад цивільно-правового прововідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (кредитні договори, договори забезпечення, тощо).

Отже, кожна із вимог про стягнення шкоди, заборгованості є самостійною вимогою.

Крім того, у постанові Черкаського апеляційного суду від 10 травня 2023 року, прийнятої у справі № 711/1150/23, колегія суддів також вказує на те, що кожне боргове зобов`язання є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення у сторін цього правовідношення цивільних прав і обов`язків та містять окремий склад цивільно-правового прововідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Об`єднання позовних вимог в одне провадження не допускається, так як відсутня спільність предмета позову, а тому позов судом першої інстанції повинен був повернутий на підставі п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позивачу.

Заява, яка складається з декількох самостійних позовних вимог, у разі недотримання форми і змісту позову в певній частині самостійних вимог тягне за собою не відповідність формі і змісту позовної заяви в цілому.

Судом встановлено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами, які були укладені ним з різними фінансовими установами (первісними кредиторами), зокрема: договір позики № 4989469 від 31.12.2022 був укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою»; кредитний договір № 10914-12/2022 від 10.12.2022 та кредитний договір № 00155-01/2023 від 01.01.2023 був укладений із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм»; кредитний договір № 00-6297544 укладено із Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші».

Тож, як убачається зі змісту позовної заяви, вона фактично містить чотири самостійні вимоги про стягнення заборгованості за чотирма різними кредитними договорами, укладеними відповідачем з різними кредиторами.

При цьому, кожна з вимог про стягнення заборгованості не пов`язана з іншими заявленими у позові вимогами ані підставою виникнення, ані поданими доказами, вони не є основними та похідними одна до одної.

Таким чином, з огляду на вказані положення закону, суд вважає, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за чотирма кредитними договорами не підпадають під дію ч.1 ст.188 ЦПК України, оскільки заборгованість відповідача ОСОБА_1 зумовлена різними підставами її виникнення (з різних договорів) доказово не пов`язаними між собою.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадку, якщо порушено правила об єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

За змістом ч. 1ст. 188 ЦПК України, порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у ч. 1 ст. 188 ЦПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах 4 та 5 вказаної статті.

Встановлення судом наведених вище обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Окрім цього, звертаю увагу, що відповідно даних електронної системи документообігу КП «Д-3» вбачається, що позивач уже звертався до Придніпровського районного суду м. Черкаси з аналогічним позовом до цього ж відповідача, з тим самим предметом та з тих же підстав, який ухвалою суду від 16.11.2023 було визнано неподаним та повернуто позивачу, так як останнім не було усунуто недоліки позовної заяви та через її невідповідність вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, про що судом було зазначено в ухвалі суду від 09.10.2023.

Однак позивач вчергове звертається до суду із аналогічним (таким самим) позовом, з порушенням закону, не врахувавши зауваження суду та вказані недоліки позову під час попереднього звернення до суду.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач допустив порушення правил об`єднання позовних вимог, що є підставою для повернення позовної заяви.

Керуючись статтями 175, 177, 185,188, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами про стягнення заборгованості за договорами повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати перешкоди, що стали підставою для повернення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Суддя: Н. М. Кондрацька