Справа № 944/3231/21
Провадження №2/944/216/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Колтуна Ю.М.,

за участі секретаря судового засідання Романик Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірини Михайлівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась із позовом до АТ КБ "ПриватБанк", Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.11.2006 вона уклала кредитний договір №LVNYGK00000021 з ПАТ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗAT «ПриватБанк», за яким отримала кредит. Вказує, що заборгованість вона погашала згідно графіку, який був встановлений банком. Згодом, позивачем було повністю виплачені кошти за кредитним договором.

02.06.2017 нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. вчинено виконавчий напис за № 4876, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ ПАТ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором.

Постановою державного виконавця 20.09.2018 було відкрито виконавче провадження №57258725 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису.

Позивач вважає, що оскаржений виконавчий напис приватного нотаріуса є незаконним, з огляду на те, що відповідач ПАТ КБ ПАТ «ПриватБанк» не подав нотаріусу для вчинення виконавчого напису доказів безспірності заборгованості за договором. Так, стягувачем було значно завищено суми вимог, які були пред`явлені позивачу, зокрема сума боргу в розмірі 11 190,13 дол. США, залишок заборгованості за відсотками 856,65 дол. США, комісія 93,93 дол. США, пеня 9,45 дол. США, штраф 607,51 дол. США, дані суми абсолютно нічим не підтвердженні.

При цьому позивачу не було направлено письмової вимоги та не було повідомлено про те, що при вчиненні виконавчого напису суму заборгованості може бути збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, що свідчить про спірність суми боргу.

Також позивач наполягає на необхідності застосування строку позовної давності.

На підставі наведеного, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 02.06.2017 Приватним нотаріусом приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар І.М. і зареєстрований в реєстрі за №4876.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області Кондратьєва Н.А. від 13.07.2021 відкрито провадження у справі.

За клопотанням представника позивача адвоката Тимощука О.І. Яворівським районним судом Львівської області витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. належним чином завірену копію справи про вчинення виконавчого напису, яка зареєстрована в реєстрі за №4876 від 02.06.2021, витребувані документи надійшли до суду 17.08.2021.

03.09.2021 від представника АТ КБ«ПриватБанк» до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за яким існують невиконані кредитні зобов`язання, банк звернувся для захисту свого порушеного права до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Наголошує, що банком були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком документів затвердженим Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи, які підтверджують заборгованість.

Договір досі чинний, а отже в кредитора виникає право вимагати виконання обов`язків боржника, передбачених договором, в тому числі й право на примусове стягнення боргу у будь-який час, це право виникає до тих пір доки договір є чинним.

Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед банком за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Вважає, що виконавчий напис є цілком правомірним та його вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства.

Згідно з розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області №783 від 03.12.2021 про призначення проведення повторного авторозподілу судової справи у зв`язку із закінченням повноважень судді Кондратьєвої Н.А. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2021, справа передана для розгляду судді Білецькій М.О.

07.12.2021 суддею Яворівського районного суду Львівської області Білецькою М.О. винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження.

Також, 25.05.2022 за клопотанням представника позивача адвоката Тимощука О.І. Яворівським районним судом Львівської області залучено відповідачем у справі приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М.

У зв`язку із настанням обставин, які унеможливлюють здійснення повноважень суддею Яворівського районного суду Львівської області Білецькою М.О., а саме довготривалою непрацездатністю, відповідно до розпорядження керівника апарату №177 від 22.12.2022 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» цивільну справу повторно розподілено між суддями і відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було розподілено та передано на розгляд судді Колтуну Ю.М.

03.02.2023 суддею Яворівського районного суду Львівської області Колтуном Ю.М. винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та проведення судового розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, від представника позивача адвоката Тимощука О.І. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи належним чином повідомлений.

Представник відповідача Яворівський районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в судове засідання не з`явився, заяви чи клопотання про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходили.

Також, відповідач приватний нотаріус Боднар І.М. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників, які не з`явилися, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

02.06.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М., було вчинено Виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4876. Відповідно до якого з позивача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ«ПриватБанк» стягнено суму заборгованості за Кредитним договором № LVNYGK00000021 від 01.11.2006, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 11 190,13 доларів США; залишок заборгованості за відсотками 856,65 доларів США; комісія - 93,93 долари США; пеня - 9,45 доларів США; штраф - 607,51 доларів США, всього становить 12 757 доларів США 67центів, що за курсом НБУ станом на 06.04.2017 становить 346 460 гривень 16 копійок; а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3 000,00 гривень.

Як свідчить виконавчий напис стягнення відбувається за період з 01.11.2006 по 06.04.2017.

Виконавчий напис вчинено на підставі документів: заява представника ПАТ КБ«ПриватБанк» від 02.06.2017, копія кредитного договору LVNYGK00000021 від 01.11.2006, копія виписки з рахунку боржника, письмових вимог про усунення порушень, чеки про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги.

Щодо кредитного договору на підставі якого було визначено розмір заборгованості № LVNYGK00000021 від 01.11.2006, судом встановлено, що такий нотаріально не посвідчений.

Постановою головного державного виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пікула О.Б. від 20.09.2018 відкрито виконавче провадження ВП № 57258725 з примусового виконання вказаного виконавчого напису.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595).

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно зі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними, а саме: визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 рішення суду залишено без змін.

Суд враховує в якості рекомендаційного/консультаційного роз`яснення, викладене у п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», за змістом якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 (в редакції постанови КМУ від 29.11.2001).

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд враховує, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 02.06.2017, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

Кредитний договір, на якому було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, не був нотаріально посвідчений, що не заперечується відповідачем. Доказів та обґрунтувань протилежного учасниками судового провадження не надано.

Таким чином, матеріалами справи не спростовано, що подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вказаним вимогам Переліку.

Отже, оскільки, судом не встановлено, що укладений з позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, то наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з зазначеним.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), де, зокрема, зазначено наступне: «укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Пізніше таку правову позицію підтвердила і Велика Палата Верховного Суду, яка в п.п. 93-95 постанови від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказала, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, судом береться до уваги, що у постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла аналогічного висновку, викладеного вищевказаній постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

При цьому, у справі, яка переглядається, відповідачем не доведено, що сума заборгованості була такою, як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса.

Разом з цим, з матеріалів справи не вбачається, що при винесенні оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус вчинив дії щодо перевірки безспірності заборгованості.

Також суд враховує, що у постанові від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

З урахуванням викладеного у сукупності, позовні вимоги про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У порядку ст.141 ЦПК, у зв`язку із задоволенням позову з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні до суду позову судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 141, 142, 206, 259, 263 265, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4876 вчинений 02.06.2017 Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар Іриною Михайлівною, в якому запропоновано стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ), на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», (, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул.Грушевського, буд. ІД), заборгованість в сумі 346 460 (триста сорок шість тисяч чотириста шістдесят) гривень 16 копійок за Кредитним договором № LVNYGK00000021 від 01.11.2006 та витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3000 (три тисячі) гривень 00 коп.

Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», (, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул.Грушевського, буд. ІД), Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) (адреса: 81000, м. Яворів, ул. Львівська, 2, Львівської області), приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірини Михайлівни (адреса:49000, м. Дніпро, Дніпропетровська область, вул. Центральна, буд. б офіс 9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.М.Колтун