КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1966/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Савіцькій Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Белоконної І.В.,-

встановила:

У жовтні 2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Представник позивача просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 707 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 жовтня 2020 року ОСОБА_2 взяла у позику у ОСОБА_1 707 500,00 грн, що підтверджується виданою відповідачем розпискою, та зобов`язувалася повернути кошти в повному обсязі до 20 жовтня 2021 року, проте свої зобов`язання не виконала.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 707 500 грн та судовий збір у розмірі 7 075 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що відповідно до розписки від 20 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 в позику грошові кошти в розмірі 707 500,00 грн, які остання зобов`язувалася повернути у строк до 20 жовтня 2021 року.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Встановивши, що відповідач не виконала зобов`язання щодо повернення позики у строки, встановлені розпискою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не отримувала грошові кошти від позивача, а розписку вона написала на підтвердження інших, відмінних від договору позики, зобов`язань, колегія суддів оцінює критично, оскільки скаржником не надано суду доказів наявності між сторонами інших зобов`язальних правовідносин, а розписка містить відомості про отримання відповідачем грошових коштів в позику.

Представник скаржника в судовому засіданні пояснила, що нею подано позов про визнання укладеного договору позики недійсним.

Колегія суддів знаходить можливим роз`яснити, що у випадку визнання укладеного правочину недійсним, оскаржуване судове рішення може бути переглянуто за ново виявленими обставинами.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 06 жовтня 2022 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 26 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко