Справа № 342/299/23
Провадження № 2/342/257/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_3 , в якому просить ухвалити судове рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на неповлітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (згідно виконавчого листа від 04 вересня 2018 р. по справі № 342/555/18) та встановити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповлітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що сторони по даній справі я перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 24 листопада 2014 р. до 31 жовтня 2019 р. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їх сім`я втратила цінність для відповідача почав зловживати алкоголем, конфліктувати та застосовувати фізичну силу, що й стало причиною для звернення позивача до суду із позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Городенківського районного суду у справі №342/537/19 шлюб між ними розірвано, малолітнього сина ОСОБА_4 залишено на проживання з позивачем. Відповідач проявляв байдужість не тільки до позивача, як до дружини, а і до дитини. Саме тому, в травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. 04.09.2018 р. Городенківським районним судом її позов задоволено частково, встановлено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Впродовж довгих років існувала заборгованість по несплачених аліментах, погашення якої почалося з літа 2022 року, з часу працевлаштування відповідача. Розмір аліментів в сумі по 1500 грн. на дитину в даний час є недостатніми коштами, щоб забезпечити нормальний рівень життя сина. ОСОБА_4 шкільного віку, крім навчання в школі, додатково відвідує заняття по окремих предметах. Дитина потребує збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу, розвиваючих іграшок та літератури. Син перебуває на обліку офтальмолога (проблеми із зором), згідно рекомендацій якого проходить систематичне лікування. Позивач працює, однак її доходів на самостійне фінансове утримання дитини не вистачає. За останні роки матеріальне становище ОСОБА_2 покращилося. Розмір його заробітку позивачу невідомий. В досудовому порядку вирішити дане питання, тобто дійти згоди з відповідачем, не вдається. Аналізуючи вищевказане, враховуючи, що з року в рік матеріальні витрати на дитину тільки зростають та керуючись ст. 192 СК України, позивач вважає за можливе просити суд змінити спосіб стягнення аліментів відповідача та встановити стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання 27.06.2023 не з`явилася. До суду 05.06.2023 позивач надіслала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без неї та ухвалити судове рішення, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі. Представник позивача адвокат Бундзяк У.М. подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити без позивача, її представника і хвалити судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштового відправлення (судової повістки) за адресою місця проживання. Відповідач причин неявки суду не повідомив, відзив не подав.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст. 280 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2019 року по справі № 342/537/19 (Провадження № 2/342/488/2019), розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 24 листопада 2014 року виконкомом Вільхівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на проживанні з матір`ю ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_6 ».

Те, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис за № 3 від 05.05.2015, стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 05.05.2015 виконкомом Вільхівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Довідкою № 94 від 09.06.2023, виданою Вільхівцівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області стверджується, що ОСОБА_1 , 1990 р.н. зареєстрована і проживає в АДРЕСА_4 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками, сестрою та племінницею.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 згаданого Кодексу визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2018 року по справі № 342/555/18 (провадження № 2/342/466/2018), вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одній тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 29.05.2018 р. і проводити до досягнення дитиною повноліття. На виконання даного рішення суду 04.09.2018 судом видано виконавчий лист.

Станом на 10.02.2023 заборгованість ОСОБА_2 із сплати аліментів становить 34645,00 грн., про що свідчить копія розрахунку із сплати аліментів, складений державним виконавцем Старовижівським ВДВС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бащук С.М.

Позивач ОСОБА_1 просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, що відповідає вимогам частини 3 статті 181 СК України.

Частина 3 статті 181 СК України визначає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Порядок визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини передбачено статтею 183 згаданого Кодексу. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України).

З аналізу наведених норм закону слідує, що суд визначає аліменти у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спір, суд приходить до висновку про задоволення вимог про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суд врахувує обставини того, що позивачем позов пред`явлено щодо зміни способу стягнення аліментів, що унормовано положеннями статті 192 СК України, згідно якій розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом так як такий відповідає вимогам закону, є справедливим, відповідає інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дітей.

Керуючись роз`ясненнями, що містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», стягнення аліментів в зміненому розмірі слід проводити з дня набрання чинності рішенням суду в даній цивільній справі і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий 04 вересня 2018 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області по справі № 342/555/18 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одній тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, після набрання законної сили даним судовим рішенням слід визнати таким, що не підлягає виконанню, якщо відсутня заборгованість зі сплати аліментів за цим виконавчим листом.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, судом задоволено позов, то з відповідача слід стягнути до державного бюджету судовий збір в розмірі, передбаченому пп.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 1073,60 грн.

На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 19, 141, 247, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2018 року по справі № 342/555/18.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Стягнення аліментів в зміненому розмірі розпочати з дня набрання чинності рішенням суду в даній справі і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до державного бюджету судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Після набрання законної сили даним судовим рішенням зобов`язати ОСОБА_1 повернути до Городенківського районного суду Івано-Франківської області виконавчий лист, виданий 04 вересня 2018 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області по справі № 342/555/18 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одній тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за умови відсутності заборгованості по ньому.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 .

Судове рішення складене 27.06.2023.

Суддя: Федів Л. М.