27.06.2023 Єдиний унікальний номер 205/6358/23
Номер провадження: 2з/205/382/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Мовчан Д.В. розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 27.06.2023 року судом було прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі.

Одночасно з поданою позовною заявою, позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, в який просить суд забезпечити вказаний позов шляхом накладення арешту на автомобіль «Mitsubishi Outlander», 2008 року виготовлення, який було зареєстровано 11.10.2016 року на підставі договору купівлі продажу від 11.10.2016 року № 7141/2016/121478 в ТСЦ МВС № 7141 державний номерний знак НОМЕР_1 на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Дослідивши матеріали позовної заяви у межах вирішення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд вказує, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить сторона позивача, у вигляді арешту є найбільш обтяжливим заходом, що підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби чи компетентним приватним виконавцем, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби, обмеженні права користування майном.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також п.п. 1-4 названої постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Однак в даному випадку, у заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником, не вказано на реальну небезпеку, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Так само, стороною позивача при зверненні до суду із вказаною заявою не надано будь-яких достатніх доказів того, що відповідач має намір вчинити хоча б якісь дії, спрямовані на ухилення від виконання ймовірного позитивного рішення суду. Тобто, суду в даному випадку не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Наведене у свої сукупності позбавляє суду можливості зробити висновок, що невжиття заходів забезпечення позову призведе в даному випадку до наслідків, зазначених в ч.2 ст.149 ЦПК України. А забезпечення позову на майбутнє, лише виходячи з наявних міркувань сторони позивача щодо необхідності виконання судового рішення, чинним процесуальним законодавством не передбачено.

Крім того, пунктом 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. У порушення вимог п.4 та п.6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві не вказані пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не обґрунтовано захід такого забезпечення позову.

У зв`язку з наведеним, суд вимушений постановити ухвалу про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя -відмовити.

Ухвала суд може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан