ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 171/1808/19

провадження № 61-12823св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь. О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Дніпропетровська обласна рада;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року у складі судді Семенової Н. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Максюти Ж. І., Свистунової О. В., Пищиди М. М.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов ОСОБА_1 мотивований тим, що на підставі рішення Дніпропетровської обласної ради від 01 грудня 2017 року № 296-11/VІІ «Про трудові відносини з керівниками обласних комунальних підприємств, закладів та установ, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» його було призначено на посаду генерального директора Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» (далі - КП ДОР «Аульський водовід»). 06 грудня 2017 року між ним та Дніпропетровською обласною радою укладений контракт № 14-5, терміном дії з 06 грудня 2017 року по 06 грудня 2020 року. Згідно з пунктом 1.1 контракту керівник (генеральний директор) зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його діяльність, визначену статутом підприємства, виконання фінансового плану, показників ефективності використання і збереження закріпленого за підприємством комунального майна, а орган управління майном (Дніпропетровська обласна рада) зобов`язується створити належні умови для матеріального забезпечення і організації праці керівника. Рішенням Дніпропетровської обласної ради від 16 серпня 2019 року № 496-17/VII, до закінчення терміну дії контракту, його звільнено з посади генерального директора КП ДОР «Аульський водовід» 16 серпня 2019 року відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а 19 серпня 2019 року призначено ОСОБА_2 генеральним директором КП ДОР «Аульський водовід» з укладенням контракту строком на 1 рік. Однак в цьому рішенні відсутні посилання на конкретні обставини, які стали підставою для його звільнення. В протоколі № 62 засідання постійної комісії з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства Дніпропетровської обласної ради від 09 серпня 2019 року також відсутні висновки або підстави для його звільнення та посилання на обставини, які стали підставою для дострокового розірвання контракту з ініціативи органу управління майном. Розпорядженням голови обласної ради від 23 квітня 2019 року № 82-р «Про проведення перевірки окремих питань діяльності та ефективності використання бюджетних коштів і майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», з метою виявлення причин та умов, що заподіяли значну матеріальну шкоду комунальному підприємству, створено комісію для проведення з 24 червня по 23 серпня 2019 року службового розслідування діяльності генерального директора КП ДОР «Аульський водовід» ОСОБА_1 На період проведення службового розслідування розпорядженням голови обласної ради від 21 червня 2019 року № 100-КП «Про проведення службового розслідування» його відсторонено від роботи в порядку статті 46 КЗпП України. В ході службового розслідування комісією досліджувалася його діяльність на посаді генерального директора КП ДОР «Аульський водовід», зокрема виконання ним умов контракту за період з 01 грудня 2017 року до 01 травня 2019 року, документація підприємства, контракт від 06 грудня 2017 року, звіт комісії від 30 травня 2019 року за року № 82-р, акти контролюючих органів складених за вказаний період, заслухувалися пояснення працівників КП ДОР «Аульський водовід». За результатами перевірки встановлено систематичне невиконання керівником обов`язків, покладених на нього контрактом від 06 грудня 2017 року № 14-5, у період з 01 грудня 2017 року по 01 травня 2019 року: невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом із сплати податків; неспроможність керівника виконати контракт у зв`язку із систематичним невиконанням підприємством інвестиційної програми КП ДОР «Аульський водовід»; допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості; протягом двох останніх років спостерігається зростання обсягів дебіторської заборгованості підприємства, при цьому обсяг реалізації продукції підприємства залишається незмінним; в підприємстві наявний податковий борг, що складає 43 474,3 тис. грн. В акті службового розслідування вказано, що відповідно до пункту 5.3 контракту виявлені факти є підставою для дострокового звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора КП ДОР «Аульський водовід». Комісією також запропоновано на черговій сесії Дніпропетровської обласної ради розглянути питання дострокового звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора КП ДОР «Аульський водовід» в порядку пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України. Для перевірки законності проведення службового розслідування необхідно з`ясувати наявність підстав для його проведення, що були визначені розпорядженням № 100-К від 21 червня 2019 року «Про проведення службового розслідування». Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачає прав голови обласної ради призначати будь-які перевірки використання бюджетних коштів, інших питань, пов`язаних з використанням майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області. Рішенням Дніпропетровської обласної ради від 23 березня 2007 року № 122-7/V затверджено Положення про управління підприємствами, закладами та установами, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та знаходяться в управлінні Дніпропетровської обласної ради (далі - Положення). Зазначене Положення не передбачає права голови обласної ради створювати комісії для проведення перевірки ефективності використання та збереження майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та передане на праві господарського відання до комунального підприємства, а також права призначати будь-які перевірки використання бюджетних коштів. Згідно з Положенням повноваженнями щодо контролю за діяльністю обласних комунальних підприємств та виключно з наведених у Положенні питань належать до компетенції безпосередньо Дніпропетровської обласної ради, відповідного відділу та наглядової ради, перед якими керівник обласного комунального підприємства є підзвітним і підконтрольним та несе повну відповідальність за стан майна й діяльність комунального підприємства, а розпорядженням № 82-р від 23 квітня 2019 року в.о. голови обласної ради було незаконно створено та затверджено склад комісії для перевірки та визначено коло питань для перевірки, що не відносяться до компетенції комісії. Перевірка діяльності КП ДОР «Аульській водовід» призначена головою обласної ради незаконно, без відповідних повноважень, містить ознаки незаконно втручання у господарську діяльність позивача з боку органів місцевого самоврядування і їх посадових осіб. Для проведення службового розслідування необхідні законні підстави, а тому, без наявності встановлення фактів людських жертв заподіяння значної матеріальної чи моральної шкоди громадянинові, державі, підприємству, установі, організації, проведення службового розслідування проводитися не може, а його проведення є безпідставним, незаконним та противоправним, а висновки, що зроблені при такому розслідуванні, не можуть продовжувати певні юридичні наслідки. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив:

- визнати незаконним та скасувати пункт 2 рішення Дніпропетровської обласної ради від 16 серпня 2019 року № 496-17/VII «Про трудові відносини з керівниками обласних комунальних підприємств, закладів та установ, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» про звільнення ОСОБА_1 генерального директора КП ДОР «Аульський водовід»;

- поновити його на посаді генерального директора КП ДОР «Аульський водовід»;

- стягнути з відповідача середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 26 квітня 2019 року.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд виходив з того, що твердження сторони позивача про відсутність у голови обласної ради повноважень на проведення перевірок, на звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора КП ДОР «Аульський водовід» є помилковим та таким, що не узгоджується з вимогами закону. Оскільки орган управління майном - Дніпропетровська обласна рада висловила бажання про дострокове звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора КП ДОР «Аульський водовід», то підстав в частині визнання незаконним та скасування рішення про звільнення, поновленні на роботі у суду відсутні. Враховуючи те, що підстав для поновлення на роботі немає, суд дійшов до висновку і про відсутність підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року - без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що КП ДОР «Аульський водовід» за організаційно-правовою формою є комунальним підприємством, а органом управління майном є Дніпропетровська обласна рада, яка наділена повноваженнями щодо прийняття рішення про дострокове розірвання контракту. Отже, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оспорюване рішення міської ради прийняте в межах повноважень засновника та відповідно до вимог чинного законодавства, тому підстав для поновлення ОСОБА_1 на посаді генерального директора підприємства немає.

Постановою Верховного Суду від 23 лютого 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду мотивована тим, що рішення Дніпропетровської обласної ради № 496-17/VII від 16 серпня 2019 року «Про трудові відносини з керівниками обласних комунальних підприємств, закладів та установ, що належать до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», яким звільнено ОСОБА_1 , генерального директора КП ДОР «Аульський водовід», 16 серпня 2019 року відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, було прийнято з урахуванням висновків та рекомендацій постійної комісії обласної ради з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства. Однак, в тексті рішення про звільнення позивача не було зазначено з якої саме підстави, визначеної в контракті, його було звільнено. Підстави, за наявності яких керівник може бути звільнений, а контракт розірваний з ініціативи органу управління майном достроково до закінчення строку його дії, передбачені пунктом 5.3 контракту, укладеного із ОСОБА_1 . Суд першої інстанції належним чином не дослідив надані докази та не встановив, які саме пункти контракту порушені ОСОБА_1 , в зв`язку з чим його було звільнено, не звернув увагу на те, що обов`язок щодо поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу може бути покладений лише на особу, з якою позивач перебував у трудових відносинах та не з`ясував, хто має такі повноваження відносно позивача - Дніпропетровська обласна рада чи КП ДОР «Аульський водовід» та, відповідно, не визначився щодо належних відповідачів в частині позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку. Суд апеляційної інстанції на зазначені обставини та вимоги закону уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції. Крім того, суди не звернули увагу та не дали належної оцінки тій обставині, що на момент ухвалення судового рішення у справі, закінчився строк дії контракту, укладеного з позивачем.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року - без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Обов`язок щодо поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу може бути покладений лише на особу, з якою позивач перебував у трудових відносинах, тобто належним відповідачем у справі з позовними вимогами про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід було б зазначити - КП ДОР «Аульський водовід», яке за організаційно-правовою формою є комунальним підприємством, а органом управління майном є Дніпропетровська обласна рада, який наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про дострокове розірвання контракту. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову. Позовних вимог до КП ДОР «Аульський водовід» позивачем не заявлено, що є окремою підставою для відмови у задоволені позову. Тому не зазначення в рішенні суду першої інстанції з якої саме підстави, передбаченої контрактом, позивача було звільнено із займаної посади, не має суттєвого значення для вирішення даного спору, та не є підставою для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

14 грудня 2022 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу, а 10 лютого 2023 року - уточнену касаційну скаргу на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, не передаючи справу на новий розгляд.

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389, пункту 1 частини третьої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та обґрунтована тим, що суди не врахували правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16, а також - не дослідили зібрані у справі докази.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.

01 травня 2023 року справа № 171/1808/19 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що він перебував у трудових відносинах саме з Дніпропетровською обласною радою і трудовий контракт було укладено саме з цим відповідачем, тому суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Дніпропетровська обласна рада є неналежним відповідачем в цій справі. Крім того, висновок місцевого суду про відмову в задоволенні позову зроблено без дослідження всіх обставин справи, без урахування того, що в рішенні Дніпропетровської обласної ради від 16 серпня 2019 року № 496-17/VII про його звільнення з посади генерального директора КП ДОР «Аульський водовід» взагалі відсутні посилання на конкретні порушення, які стали підставою для його звільнення. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження наявності в діях позивача порушень пунктів контракту. Його особиста вина в наявності на КП ДОР «Аульський водовід» податкової заборгованості відсутня, так як ця заборгованість виникла ще за часів попереднього керівника, а за час його керівництва цим підприємством - заборгованість суттєво зменшилася.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У травні 2023 року Дніпропетровська обласна рада подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, зазначивши про їх законність і обґрунтованість та безпідставність доводів скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Дніпропетровської обласної ради від 01 грудня 2017 року № 296-11/VІІ «Про трудові відносини з керівниками обласних комунальних підприємств, закладів та установ, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» ОСОБА_1 призначений на посаду генерального директора КП ДОР «Аульський водовід».

06 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та Дніпропетровською обласною радою було укладено контракт № 14-5, терміном дії з 06 грудня 2017 року по 06 грудня 2020 року.

Згідно з пунктом 1.1. контракту керівник (генеральний директор) зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його діяльність, визначену статутом підприємства, виконання фінансового плану, показників ефективності використання і збереження закріпленого за підприємством комунального майна, а орган управління майном (Дніпропетровська обласна рада) зобов`язується створити належні умови для матеріального забезпечення і організації праці керівника.

В пункті 2.1 контракту вказано, що керівник здійснює поточне управління підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, Статутом та цим контрактом.

Відповідно до пункту 2.2 контракту керівник забезпечує: складання в установленому порядку річного фінансового плану та подає його на затвердження органу управлінням майном, з яким укладено цей контракт; подавати квартальну та річну звітність, подавати щоквартально органу управління майном звіт про результати виконання показників, передбачених цим контрактом, за встановленою формою; подавати на затвердження проект змін до фінансового плану підприємства або щодо розмірів показників ефективності використання комунального майна; у разі невиконання передбачених контрактом показників Керівник подає органу управління майном разом зі звітом пояснення стосовно причин їх не виконання;

Орган управління майном має право вимагати від керівника достроковий звіт про його дії, якщо останній не виконує чи неналежно виконує свої обов`язки щодо управління підприємством та розпорядження його майном (пункт 2.6 контракту).

Згідно з пунктом 2.7.2 контракту керівник підприємства зобов`язаний забезпечити: високоефективну і стадіальну роботу підприємства та зміцнення його фінансового стану, динамічний соціально-економічний розвиток, повну та своєчасну сплату обов`язкових платежів та податків до державного та обласного бюджетів, позабюджетних та інших фондів, поточної заробітної плати; зростання продуктивності праці, зниження собівартості та трудомісткості продукції що виробляється.

Пунктом 5.3 контракту передбачено, що керівник може бути достроково звільнений з посади, а цей контракт - розірваний до закінчення терміну його дії, з ініціативи органу управління майном, утому числі за обґрунтованими пропозиціями Дніпропетровської обласної державної адміністрації, органів місцевого самоврядування і державної виконавчої влади за місцем розташування підприємства у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, у результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачені штрафи тощо); у разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом зі сплати податків.

З листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлено, що 22 лютого 2019 року на засіданні НКРЕКП, яке проводилось у формі відкритого слухання, було розглянуто акт планової перевірки від 15 лютого 2019 року № 40, яким установлено, що КП ДОР «Аульський водовід» (генеральний директор ОСОБА_1.) не дотримувалось вимог Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Просять забезпечити контроль за усуненням підприємством порушень Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення та недопущенню їх в подальшому.

Розпорядженням голови обласної ради від 23 квітня 2019 року № 82-р «Про проведення перевірки окремих питань діяльності та ефективності використання бюджетних коштів і майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» призначено проведення перевірки: використання бюджетних коштів, ефективності використання та збереження майна, що належить до спільної власності територіальних громад, селищ, міст Дніпропетровської області й передане на праві господарського відання до комунального підприємства; ефективності реалізації заходів інвестиційної програми комунального підприємства на 2017, 2018 роки; дотримання керівником комунального підприємства ОСОБА_1 вимог чинного законодавства та контракту від 06 грудня 2017 року № 14-5.

Розпорядженням голови обласної ради від 21 червня 2019 року № 100-КП «Про проведення службового розслідування» призначено проведення з 24 червня по 23 серпня 2019 року службового розслідування діяльності генерального директора КП ДОР «Аульський водовід» ОСОБА_1 та на період проведення службового розслідування його відсторонено від роботи в порядку статті 46 КЗпП Українибез збереження заробітної плати.

Актом від 15 липня 2019 року, складеним за результатами перевірки, встановлено систематичне невиконання керівником обов`язків покладених на нього контрактом від 06 грудня 2017 року № 14-5 у період з 01 грудня 2017 року по 01 травня 2019 року, а саме: невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом із сплати податків; неспроможність керівника виконати контракт у зв`язку із систематичним невиконанням підприємством інвестиційної програми КП ДОР «Аульський водовід»; допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості; протягом двох останніх років спостерігається зростання обсягів дебіторської заборгованості Підприємства, при цьому обсяг реалізації продукції підприємства залишається незмінним; в підприємстві наявний податкових борг, що складає 43 474,3 тис. грн.

В акті службового розслідування зроблено висновок про те, що відповідно до пункту 5.3 контракту виявлені факти є підставою для дострокового звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора КП ДОР «Аульський водовід».

Комісією також запропоновано на черговій сесії Дніпропетровської обласної ради розглянути питання дострокового звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора КП ДОР «Аульський водовід» в порядку пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.

Відповідно до акта від 17 липня 2019 року складеного в присутності комісії з проведення службового розслідування створеної на підставі розпорядження голови обласної ради від 21 червня 2019 року № 100 засвідчено факт не ознайомлення ОСОБА_1 з актом службового розслідування від 15 липня 2019 року.

За рішенням Дніпропетровської обласної ради від 16 серпня 2019 року № 496-17/VII, до закінчення терміну дії контракту, ОСОБА_1 звільнено з посади генерального директора КП ДОР «Аульський водовід» 16 серпня 2019 року відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України; 19 серпня 2019 року призначено ОСОБА_2 генеральним директором КП ДОР «Аульський водовід» з укладенням контракту строком на 1 рік.

КП ДОР «Аульський водовід» за організаційно-правовою формою є комунальним підприємством, засноване на спільній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області й перебуває в управлінні Дніпропетровської обласної ради.

Відповідно до пункту 3.2. Статуту КП ДОР «Аульський водовід» підприємство у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, постановами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, рішеннями органу управління майном, розпорядженнями голови обласної ради та цим Статутом.

Відповідно до пункту 1.2 Положення Дніпропетровська обласна рада є представником власника - територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області й виконує його функції у межах, передбачених законодавством України.

В пункті 1.5 Положення зазначено, що обласні комунальні підприємства, заклади, установи очолюються керівниками, що призначаються Дніпропетровською обласною радою.

Керівник є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Дніпропетровській обласній раді, відповідному відділу, наглядовій раді та несе повну відповідальність за стан майна й діяльність обласного комунального підприємства, закладу, установи (пункт 3.9 Положення).

За пунктом 5.3 контракту від 06 грудня 2017 року № 14-5 керівник може бути достроково звільнений з посади, а цей контракт - розірваний до закінчення терміну його дії, з ініціативи органу управління майном, у тому числі за обґрунтованими пропозиціями Дніпропетровської обласної державної адміністрації, органів місцевого самоврядування і державної виконавчої влади за місцем розташування підприємства: у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього цим контрактом; у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, у результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачені штрафи тощо); у разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та пенсійним фондом зі сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, а також - невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із зазначених платежів; за умови недосягнення згоди між Органом управління майном та керівником стосовно показників фінансового плану або показників ефективності використання комунального майна і прибутку підприємства; у разі неспроможності керівника виконати контракт у зв`язку із систематичним невиконанням підприємством фінансового плану; показників, установлених відповідно до пункту 23 контракту; узгоджених заходів, спрямованих на усунення або мінімізацію дії обставин, зазначених у пункті 2.5 контракту; у разі незадовільних результатів атестації керівника; у разі непогодження з органом управління майном кошторисів доходів і видатків підприємства; у разі несплати реструктуризованої податкової заборгованості протягом трьох місяців за наявності вини керівника; за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці, у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства України з питань охорони праці; у разі порушення порядку укладення договорів оренди нерухомого майна, закріпленого за підприємством, та за невжиття заходів щодо погашення заборгованості з орендної плати; у разі допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості; у разі неподання на затвердження органу управління майном річного фінансового плану підприємства; у разі якщо протягом трьох звітних кварталів календарного року спостерігається зростання обсягів дебіторської заборгованості підприємства, яке за загальним підсумком зазначених кварталів не супроводжується відповідним зростанням обсягів реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) підприємства; у разі неподання органу управління майном квартальної та річної фінансової звітності; у разі порушення порядку здійснення розрахунків у іноземній валюті; визнання підприємства таким, що має податковий борг є обов`язковою підставою для розірвання контракту з керівником.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

В статті 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема підстави, що передбачені контрактом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 (провадження № 61-157цс19) зазначено, що звільнення працівника на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України з формулюванням причини -невиконання чи неналежне виконання обов`язків, передбачених контрактом, - не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень».

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 лютого 2021 року в справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20) зроблено висновок, що трудовий договір може бути припинено, а працівника звільнено з роботи лише з підстав і в порядку, визначених законодавством про працю.

Вирішуючи справу про поновлення на роботі, суд повинен перевірити правові підстави звільнення і дотримання встановленої трудовим законодавством процедури припинення трудового договору, у тому числі встановити, чи уповноважений орган прийняв рішення про дострокове припинення трудових правовідносин.

Оскільки контракт, як особлива форма трудового договору, за погодженням сторін врегульовує умови трудової діяльності працівника, при вирішенні зазначених питань підлягають урахуванню положення контракту, так як саме на таких умовах працівник погодився вступити у трудові правовідносини.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Укладаючи контракт позивач погодився з його умовами, в тому числі з підвищеною відповідальністю за порушення його умов. Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання.

Таку позицію підтримав і Конституційний Суд України, який у своєму рішенні від 09 липня 1998 року у справі щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України зазначив, що незважаючи на ці та інші застереження, що містяться в Кодексі законів про працю та інших актах трудового законодавства і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це, як правило, тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору тощо.

Пунктом 5.3 укладеного з позивачем контракту від 06 грудня 2017 року визначені підстави, за якими керівник може бути достроково звільнений з посади, а цей контракт - розірваний до закінчення терміну його дії, з ініціативи органу управління майном, у тому числі за обґрунтованими пропозиціями Дніпропетровської обласної державної адміністрації, органів місцевого самоврядування і державної виконавчої влади за місцем розташування підприємства.

Рішенням Дніпропетровської обласної ради № 496-17/VII від 16 серпня 2019 року «Про трудові відносини з керівниками обласних комунальних підприємств, закладів та установ, що належать до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» звільнено ОСОБА_1 , генерального директора КП ДОР «Аульський водовід», 16 серпня 2019 року відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.

З рішення вбачається, що воно прийняте з урахуванням висновків та рекомендацій постійної комісії обласної ради з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства. Однак, в тексті рішення про звільнення позивача не було зазначено з якої саме підстави, визначеної в контракті, його було звільнено.

Підстави, за наявності яких керівник може бути звільнений, а контракт розірваний з ініціативи органу управління майном достроково до закінчення строку його дії, передбачені пунктом 5.3 контракту, укладеного із ОСОБА_1 .

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту порушених цивільних прав, серед яких, зокрема передбачено й припинення дій, що порушують право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20) вказано, що відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом із тим, частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

В постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 61-61цс18), на яку послався заявник в касаційній скарзі, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 15 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню до правовідносин, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи.

У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. За клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин суд залучає його чи їх до участі у справі, що визначено статтею 51 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) вказав, що визначення у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав особи, яка вважає. що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Скасовуючи постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2021 року та направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд в постанові від 23 лютого 2022 року зазначив, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції та не звернув увагу на те, що обов`язок щодо поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу може бути покладений лише на особу, з якою позивач перебував у трудових відносинах та не з`ясував, хто має такі повноваження відносно позивача - Дніпропетровська обласна рада чи КП ДОР «Аульський водовід» та, відповідно, не визначився щодо належних відповідачів в частині позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

На виконання вищенаведених вказівок Верховного Суду, суд апеляційної інстанції встановив, що вирішення даного спору безпосередньо впливає на права та інтереси КП ДОР «Аульський водовід», в якому позивач обіймав посаду генерального директора, а відтак саме це підприємство могло б бути відповідачем за позовними вимогами про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак воно не було залучене до участі у справі, що є безумовною та самостійною підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Висновки по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені судами за належного суб`єктного складу її учасників.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову, так як не залучення до розгляду справи в якості відповідача КП ДОР «Аульський водовід» є достатньою та самостійною підставою для відмови в задоволенні заявлених позивачем вимог.

Таким чином, оскільки Верховний Суд встановив необґрунтованість заявлених в касаційній скарзі ОСОБА_1 підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, доводи його касаційної скарги про недослідження судами наявних в матеріалах справи доказів (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України), не заслуговують на увагу та не підлягають перевірці.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович