233 № 233/5165/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

25 грудня 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючої - судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Мішиної А. А., розглянувши у спрощеному позовному провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості»,

У С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 11.09.2023 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 02.09.2008 у розмірі 30180,07 грн станом на 31.07.2023, пославшись на значне порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість у зазначеному вище розмірі, яка складається з таких сум: 969,14 грн заборгованість за кредитом; 24140,93 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5070,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін (а.с.115,118).

Позивач АТ КБ «Приватбанк», повідомлений про розгляд справи у порядку ст.128 ЦПК України належним чином, просив про розгляд справи у відсутність представника (за текстом позовної заяви зворот а.с.2).

Відповідач, повідомлений про розгляд справи у порядку ст.128 ЦПК України належним чином (а.с.128,133,134), відзив на позов не подав.

З`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Судом установлено, що 02.09.2008 між Акціонерним товариством «ПриватБанк» (з 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «Приватбанк») змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг.

На підтвердження волевиявлення щодо укладення з позивачем договору про надання банківських послуг відповідачем 02.09.2008 підписана «Заява» (а.с.23,88), в якій зазначено, що ОСОБА_1 ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом він підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження.

До «Заяви» позивач додав:

- «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписана ОСОБА_1 02.09.2008 (а.с.87), згідно з якою сторонами погоджені, зокрема:

базова % ставка в місяць - UAH 2,5%, USD 1,5%; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - UAH 3,75%, USD 1,5%;

пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - пеня = пеня(1) + пеня(2), де:

пеня(1) = (базова процентна ставка за договором) / 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту;

пеня(2) = 1% від заборгованості, проте не менше 10 грн / 2$ в місяць, за наявності прострочення за кредитом або відсоткам 5 та більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн / 10$;

- «Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг» від 20.02.2023 (а.с.75-84), яка містить такі положення, як зокрема:

«Строк кредитування»: 12 місяців з пролонгацією;

«Мета отримання кредиту»: споживчі цілі;

«Спосіб та строк надання кредиту»: безготівковим шляхом;

«Процентна ставка, відсотків річних»: 42% для карт «Універсальна», 40,8% для карт «Універсальна Gold»;

«Тип процентної ставки»: фіксована;

«Порядок зміни змінюваної процентної ставки»: змінюваної ставки не має;

«Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних»: 84,0% для карт «Універсальна», 81,6% для карт «Універсальна Gold»;

-Паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 20.02.2023 (а.с.89-93), який містить положення, аналогічні вищенаведеним у «Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг» від 20.02.2023.

Згідно з наданою позивачем «Довідкою» між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитну картку № НОМЕР_1 , строком дії останньої 12/11 (а.с.73).

Як убачається з Довідки «Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н)», позичальнику з 02.09.2008 був встановлений кредитний ліміт у розмірі 1000,00 грн, який 23.12.2008 збільшений 1100,00 грн, з 25.12.2008 1100,00 грн, з 10.01.2009 1000,00 грн, з 11.01.2009 1000,00 грн, з 08.11.2019 0,00 грн (а.с.74).

Випискою за договором № б/н за період 02.09.2008 16.08.2023 (а.с.111-114) підтверджено користування ОСОБА_1 коштами ПриватБанку, а саме зняття з кредитної картки № НОМЕР_1 грошових сум: 02.09.2008 978,50 грн, 02.09.2008 20,60 грн, 11.01.2009 52,00 грн, 11.01.2009-12.01.2009 52,00 грн, 22.01.2009 20,80 грн, загалом 1123,90 грн.

Обставина користування відповідачем кредитними коштами позивача після 12/11 останнім не доведена.

Тож «Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг» від 20.02.2023 та Паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 20.02.2023, не є належними доказами у розумінні статті 77 ЦПК України, згідно з якою належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Строк спливу дії картки є кінцевим строком дії кредитного договору.

Згідно із Заявою від 02.09.2008 відповідачу видано кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії якої за вище згадуваною довідкою банку становить до 31 грудня 2011 року.

Тож, кінцевий строк кредитування у справі становить до 31 грудня 2011 року, що відповідає строку дії картки № НОМЕР_1 .

Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів після 31 грудня 2011 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Необґрунтованими є також вимоги банку про нарахування та стягнення пені після 31 грудня 2011 року, з огляду на таке.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За своєю правовою природою неустойка має акцесорний характер і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку та комісію припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) від 31 жовтня 2018 року).

З урахуванням викладеного, обґрунтованими є заявлені банком позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та нарахованих до 31 грудня 2011 року інших платежів за кредитом.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором б/н від 02.09.2008 (а.с.68-72), порядок якого відповідачем не спростований, убачається, що станом на 31.12.2011 позивачем визначена така заборгованість за Договором: 969,14 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 897,80 грн загальний залишок заборгованості за відсотками, 980,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що загалом складає 2846,94 грн.

В цій частині позов підлягає задоволенню, а в частині вимог стягнення кредитної заборгованості за період 01.01.2012 - 31.07.2023 залишенню без задоволення.

Тож позов підлягає частковому задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору (а.с.50) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 2684,00 грн, оскільки відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює сплаченій позивачем сумі судового збору у розмірі її мінімальної ставки.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 279, 280-282, 141 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського,1Д; ) до ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) «про стягнення заборгованості» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 02.09.2008 станом на 31.12.2011 у розмірі 2846 (дві тисячі вісімсот сорок шість) грн 94 коп., з яких: 969,14 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 897,80 грн загальний залишок заборгованості за відсотками, 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн 00 коп. пеня,

а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Позов в частині вимог стягнення кредитної заборгованості за період 01.01.2012 - 31.07.2023 залишити без задоволення.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя