Справа №:755/8626/22
Провадження № 2/755/630/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 5 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 5 000 грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 31.12.2021 вона через мережу Інтернет (це ресурс: https://ІНФОРМАЦІЯ_2), придбала одну одиницю товару у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , а саме, куртку Turbat Isla Mns , а відповідно було укладено Договір купівлі-продажу. Ціна, за якою була пропонована куртка для купівлі - 395,00 грн. Саме за такою ціною позивач і купила куртку, повністю оплативши її вартість. Наведене підтверджується квитанцією про оплату (оплачено 31.12.2021 о 09:30:22 сума 445,00 грн (395,00 грн. ціна куртки + 50,00 грн. доставка товару) номер замовлення 100111). Таким чином, позивач акцептувала оферту відповідача, отже, в розумінні ст. 642 ЦК України, між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, який зобов`язує обидві сторони до виконання його умов. Куртку позивач оплатила, отже, відповідач мав її доставити позивачу (вартість доставки позивачем теж було оплачено). Однак, відповідач через пару годин після купівлі позивачем в нього куртки вказав (надіслав повідомлення у Вайбер на номер телефону позивача), що куплена позивачем куртка не буде відправлена внаслідок непередбачуваних обставин та повернув кошти назад. Наведене відповідач пояснив, що мали місце форс-мажорні обставини, а саме: технічний збій програми і та ціна куртки, за якою позивач її придбала не є такою, що відповідає дійсності, відповідач не може її відправити за оплаченою позивачем ціною, справжня ціна куртки 3395,00 грн. Щодо технічного збою, на який вказує відповідач, то позивач зазначає, що по-перше взагалі невідомо, чи мав він місце; по-друге, він не може вважатись форс-мажорною обставиною, що виключає відповідальність відповідача. Це пояснюється тим, що загалом сайт, де була куплена куртка, був справний, а ціна відрізнялась лише щодо однієї конкретної одиниці товару - саме ця куртка пропонувалась до купівлі покупцям за низькою ціною (інші куртки були за значно вищими цінами), що вказує на необережність відповідача у контексті публічної оферти; по-третє, технічний збій (якщо взагалі він мав місце) не був викликаний якимись надзвичайними та невідворотними обставинами, які об`єктивно впливали на виконання зобов`язань, наприклад такими як виняткові погодні умови або умови, регламентовані відповідними рішеннями та актами державних органів влади тощо. Окрім цього, відповідач не надав жодного підтвердження форс-мажорних обставин як того вимагає п. 11.2 Договору публічної оферти, яка міститься на сайті, де була придбана куртка (https://ІНФОРМАЦІЯ_2/publichna-oferta). Це підтверджує: відсутність форс-мажорних обставин як таких, та вину продавця у невиконанні договору купівлі-продажу.

Позивач вважає, що наслідком не надання позивачу підтвердження форс-мажорних обставин протягом 30 (тридцяти) календарних днів, як того вимагає п 11.2 Публічної оферти, є втрата права відповідача посилатися на дії обставин непереборної сили, як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань. Позивач наголошує, що надання підтвердження настання форс-мажорних обставин позивачу є обов`язком, а не правом відповідача у розумінні п. 11.2 Публічної оферти. Відповідачем порушено п.п. 4 п. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 5 і п. 7 ч.1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», норм Цивільного кодексу України.

Позивач як покупець не змогла отримати відповідно до п. п. 4 п. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» достовірної та своєчасної інформації щодо продукції, а саме її правильної ціни, що відбулось внаслідок вини відповідача.

Відповідач не надав позивачу достовірної інформації про ціну куртки (що насправді відповідач продає куртку за ціною 3395,00 грн.), позивач вважала, що куртка продається за 395,00 грн. оскільки саме така ціна була вказана за неї відповідачем, і зважаючи на таку ціну куртки, пропоновану відповідачем, позивач свідомо й компетентно прийняв рішення її купити). Тобто, позивач як споживач не отримала достовірної інформації про продукцію (куртку) для можливості прийняття свідомого і компетентного вибору щодо її придбання.

Вважає, що були порушені права позивача як споживача, а саме: 1) позивача було обмежено у праві отримати достовірну інформацію про товар - а саме відповідач перед укладенням Договору купівлі-продажу товару не повідомив позивача про його справжню вартість товару; 2) піна товару (куртки) була визначена відповідачем зовсім не та, за якою він справді мав намір виконувати договір купівлі-продажу; 3) відповідач не виконав умови договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами, а саме - не передав позивачу куплену позивачем у нього куртку, самовільно, без будь-яких підстав відмовився від до договору, повернув позивачу оплачені за куртку гроші.

Позивач, як споживач, не змогла отримати якісного та доступного обслуговування як того вимагає національне законодавство. Що найголовніше, позивач досі не отримала свій товар, який замовляла ще взимку. Позивач під час замовлення куртки у відповідача, вже уклала з ним договір, проте не отримала свій товар, на що обґрунтовано сподівалась. Внаслідок цього, позивачу знову ж таки потрібен був час задля знаходження нової куртки за певною піною - куртка мала бути подарунком для чоловіка позивача. Порушення прав позивача, про що йшлося вище, призвели в неї до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків. Це виявилося в тому, що вона була, і тактично вона є позбавленою можливості отримати саме той товар (куртку), який вона придбала та який обґрунтовано розраховувала отримати. Позивач змушена усвідомлювати, що відповідач цинічно не виконує взяті на себе зобов`язання за зговором, а їй, щоб поновити свої права доведеться докладати значних зусиль - звертатися до органів державної влади для вжиття ними заходів, відповідно до закону, зокрема й суду. Порушення прав позивача з боку відповідача спричинило втрату її нормальних життєвих зв`язків з близькими людьми - куртка мала бути подарунком для чоловіка позивача, позивач не змогла її отримати та вчасно подарувати, як було в неї : сплановано, знайти альтернативну куртку, яка була б підходящою для такого подарунку оперативно було неможливо. Це спричинило душевні хвилювання в позивача. Також, позивачу не вдається ефективно захищати свої права за допомогою досудового врегулювання спорів. Позивач надіслала претензію до відповідача, однак останній не надав відповіді у строк, встановлений договором. Позивач зверталась за захистом своїх прав й до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, але вжиття цим органом заходів відповідно до закону виявилось неможливим на даний час. З огляду на це, позивач витратив багато часу та засобів, щоб захисти свої права, але вони так і не були відновлені. Тому, позивач змушена звертатись до суду як єдиного органу, який здатен захистити її права. Позивач має надію на справедливий розгляд її справи судом та поновлення її прав судом. Позивач розуміє, що це вимагає і вимагатиме часу та зусиль, проте вона готова і до такого, оскільки вважає, що в Україні, яка обрала європейський шлях розвитку, людина не може залишитись наодинці з порушенням своїх прав, вона завжди знайде допомогу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.09.2022 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано 19.11.2022.

13.12.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позиву. Обґрунтовуючи заперечення на позов, відповідач посилається на те, що в мережі Інтернет за адресою: https://ІНФОРМАЦІЯ_2/ дійсно знаходиться онлайн-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », використовуючи який покупці можуть зробити замовлення та придбати товар. 31.12.2021 позивачка розмістила замовлення в онлайн-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та скористалась послугою еквайрингу (грошового переказу) ТОВ «НоваПей» для оплати цього замовлення. Після отримання та опрацювання відповідачем замовлення позивачки було виявлено, що замовленого позивачкою товару немає в наявності, тому відповідач скасував це замовлення, про що повідомив ТОВ «НоваПей» та позивачку. Відтак, ТОВ «НовйПей» повернуло грошовий переказ платникові, як стверджує сама позивачка, через декілька годин після розміщення нею замовлення. Відповідач жодних грошових коштів від позивачки не отримував, що підтверджується банківською випискою за період з 30.12.2021 по 04.01.2021. Згідно з п. 4.1. Договору публічної оферти магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розміщений в мережі Інтернет за адресою: https://ІНФОРМАЦІЯ_2/publichna-oferta, продавець зобов`язаний: виконувати замовлення покупця в разі надходження оплати від покупця. З огляду на наведене вище, враховуючи, що оплату покупця не було отримано продавцем, в продавця не виник обов`язок виконання замовлення покупця. Варто зазначити, що « ОСОБА_4 » - це не лише онлайн-магазин, а ще й мережа офлайн-магазинів по всій Україні (12 точок). Товари, які пропонуються споживачам через сайт, - це ті самі товари, які знаходяться в мережі магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Відтак, під час оформлення замовлення на сайті бажаний товар може бути проданий в одному з офлайн-магазинів, через що виконати таке онлайн-замовлення буде неможливо у зв`язку з відсутністю товару. На сайті інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розміщено відповідну інформацію, яка попереджає покупців про ймовірність настанні такої ситуації. Зокрема згідно з п. 4.2 Договором публічної оферти, продавець має право: у випадку відсутності товару в односторонньому порядку скасовувати замовлення. Відповідно до п. 10.2. Договору публічної оферти продавець не несе відповідальності за відсутність товару. У разі відсутності товару продавець інформує про це покупця в узгоджені сторонами терміни. Аналогічна норма міститься в ч.5 ст. 13 3акону України «Про захист прав споживачів»: у разі неможливості виконання договору через відсутність замовленого товару продавець повинен негайно повідомити про це споживача, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. Як стверджує сама позивачка, представник інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зв`язався з нею через декілька годин після розміщення нею замовлення та повідомив про неможливість його виконання, таким чином, зазначений вище 30-денний строк було дотримано. Після цього, 02.08.2022 ФОП ОСОБА_2 було отримано претензію №1, в якій ОСОБА_1 зазначила про порушення її прав як споживача у зв`язку з невиконанням магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 » її замовлення та просила відшкодувати їй моральну шкоду в сумі 6 000,00 грн. Попри те, що, як зазначено вище, відповідачем не було порушено жодних вимог законодавства чи Публічної оферти, зі змісту отриманої претензії №1 було очевидно, що ця ситуація дуже засмутила позивачку. Мережа магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » дотримується клієнтоорієнтованого підходу у своїй діяльності, дорожить своєю репутацією та докладає максимум зусиль для того, щоб клієнт залишався задоволеним. З огляду на зазначене, ФОП ОСОБА_2 було направлено на електронну адресу ОСОБА_1 відповідь на претензію, в якій ФОП ОСОБА_2 попросив вибачення у позивачки за завдані їй незручності та запропонував з метою мирного врегулювання спору з позивачкою виплатити їй грошові кошти в десятикратному розмірі вартості товару, який раніше замовляла позивака, а саме 3 950,00 грн. На цей електронний лист позивачка не відповіла, іншим чином на зв`язок не виходила. З огляду на зазначене, відповідач вживав заходів досудового врегулювання спору з позивачкою, проте вони залишились безуспішними.

Щодо вимог позивачки про відшкодування їй моральної шкоди, то такі не підлягають задоволенню з огляду на те, що зі змісту заявлених позовних вимог не вбачається, що така шкода була завдана позивачці. Зокрема, позивачка зазначає, що зазнала моральних страждань у зв`язку з тим, що не отримала бажаного товару, який повинен був стати подарунком для її чоловіка і через скасування відповідачем замовлення не змогла вчасно знайти інший подарунок для свого чоловіка. Проте, такі твердження видаються сумнівними, оскільки з моменту оформлення замовлення до його скасування та повернення позивачці сплачених коштів пройшло декілька годин, що не могло настільки сильно обмежити позивачку в можливості вибору іншого товару та завдати їй будь-якої шкоди. Щодо страждань позивачки, які вона зазнала у зв`язку з «цинічним порушенням відповідачем своїх зобов`язань», то такі страждання, якщо вони справді мали місце, могли бути спричинені лише неправильним розумінням позивачкою норм чинного законодавства та Договору публічної оферти, оскільки відповідач належним чином виконував взяті на себе зобов`язання та не порушував прав позивачки, і відтак, жодної шкоди, в тому числі моральної, їй не завдав. Також варто зазначити, що зі змісту претензії №1 вбачається, що позивачка не мала на меті отримати замовлений нею товар, не вимагала від відповідача виконати замовлення, а лише виплатити грошову компенсацію. Відтак твердження позивачки про те, що моральна шкода полягає зокрема і в тому, що вона досі не отримала замовлений товар, не можуть бути взятими до уваги. Крім того чинним законодавством взагалі не передбачено права на відшкодування моральної шкоди у випадках порушення прав споживачів, на які посилається позивачка в своїй позовній заяві. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживачів вимагати відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (п.5. ч.1 ст. 4 Закону). Право споживачів вимагати відшкодування моральної шкоди у зв`язку з відсутністю в продавця необхідного товару чинним законодавством не передбачено. Крім того, Договором публічної оферти також не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди, відтак позовна заява не підлягає задоволенню.

Також, відповідачем повідомлено, що відповідно до п.8 ч.3 ст. 178 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи становить: 5 000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, підтверджено сторонами у справі, що в мережі Інтернет за адресою: https://ІНФОРМАЦІЯ_2/ дійсно знаходиться онлайн-магазин «ОСОБА_4», використовуючи який покупці можуть зробити замовлення та придбати товар.

31.12.2021 позивачка розмістила замовлення в онлайн-магазині «ОСОБА_4» та скористалась послугою еквайрингу (грошового переказу) ТОВ «НоваПей» для оплати цього замовлення, сплативши о 09:30 год. за нього 445,00 грн на рахунок відповідача.

Цього ж дня, о 12:43 ТОВ «НоваПей» повернуло грошовий переказ платникові, позивачу, в сумі 445,00 грн.

Згідно з виписки АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» по рахунку відповідача за період з 30.12.2021 по 04.01.2022, грошових коштів від позивача в сумі 445,00 грн, не надходило.

Як вбачається з переписки в мережі Інтернет між позивачем та представником інтернет-магазину «ОСОБА_4», останній повідомив про помилку в базі та відображення на сайті неправильної ціни, справжня ціна - 3395 грн, запропонував нарахувати знижку 20% на замовлення позивача та поцікавився про актуальність такого варіанту вирішення питання чи скасування замовлення. Позивач від пропозиції відмовилась та наполягала на передачі купленого товару. У відповідь, позивача повідомлено про не можливість відвантаження товару, та з посиланням на правила публічної оферти, наявність форс мажорних обставин, запропоновано додаткову знижку на товар, а в подальшому, у зв`язку з неприйняттям позивачем запропонованих пропозицій, скасовано замовлення.

26.07.2022 позивач звернулася із письмовою претензією до відповідача, у якій з описом ситуації та з посиланням на ст. 4, 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» заявила до відшкодуванням відповідачем заподіяну моральну шкоду в сумі 6 000 грн.

У відповідь на вказану претензію відповідач направив позивачу електронного листа, у якому приніс вибачення, повідомив, що при додатковій перевірці наявності товару, даної куртки не було виявлено на складі, у зв`язку з чим відвантажити товар не було змоги та запропоновано мирову угоду у вигляді грошової суми вдесятеро більшої за суму куртки, а саме 3 950 грн.

Позивач відповіді на пропозицію відповідача, не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відповідно ч. 2 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов`язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов`яза-ний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України).

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Згідно зі статтями 691, 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (стаття 665 ЦК України).

Відповідно до положень статті 693 ЦК України у разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо інше не передбачено договором, укладеним на відстані, продавець повинен поставити споживачеві товар протягом прийнятного строку, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору.

У разі неможливості виконання договору через відсутність замовленого товару продавець повинен негайно повідомити про це споживача, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору.

Відповідно до договору публічної оферти розміщеної на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2, за цим договором одна сторона дродавець, з одного боку, і будь-яка особа, яка прийняла умови даного договору публічної оферти - покупець, з іншого боку, далі разом - сторони, уклали даний договір публічної оферти (далі - договір), адресований необмеженому колу осіб, який є офіційною публічною пропозицією продавця укласти з покупцями договір купівлі-продажу товарів, фотографії яких розміщені у відповідному розділі Веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з п. 4.1. Договору публічної оферти магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розміщений в мережі Інтернет за адресою: https://ІНФОРМАЦІЯ_2/publichna-oferta, продавець зобов`язаний: виконувати замовлення покупця в разі надходження оплати від покупця

За вимог п. 4.2 Договором публічної оферти, продавець має право у випадку відсутності товару в односторонньому порядку скасовувати замовлення.

Відповідно до п. 10.2. Договору публічної оферти продавець не несе відповідальності за відсутність товару. У разі відсутності товару продавець інформує про це покупця в узгоджені сторонами терміни.

Згідно із п.п. 11.1, 11.2 вказаного договору сторони не несуть відповідальності за невиконання будь-якого зі своїх зобов`язань, за винятком зобов`язань по оплаті, якщо доведуть, що таке невиконання було викликано форс-мажорними обставинами, тобто подіями або обставинами, дійсно знаходяться поза контролем такої сторони, настали після укладення цього Договору, що носять непередбачений і невідворотний характер.

До форс-мажорних обставин належать, зокрема, природні катаклізми, страйки, пожежі, повені, вибухи, обмерзання, війни (як оголошені, так і неоголошені), заколоти, загибель товару, технічні збої, затримки перевізників, викликані аваріями або несприятливими погодними умовами, небезпеки і випадковості на морі, ембарго, катастрофи, обмеження, що накладаються державними органами (включаючи розподілу, пріоритети, офіційні вимоги, квоти і ціновий контроль), якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання цього Договору.

Сторона, для якої стало неможливим виконання зобов`язань за цим договором через настання форс- мажорних обставин, повинна негайно інформувати іншу Сторону в письмовому вигляді про виникнення вищевказаних обставин, а також протягом 30 (тридцяти) календарних днів надати іншій стороні підтвердження форс-мажорних обставин. Таким підтвердженням буде довідка, сертифікат або інший відповідний документ, виданий уповноваженим державним органом, розташованим за місцем виникнення форс-мажорних обставин.

В той же час, предметом позовних вимог у даній справі не є виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором публічної оферти, а відшкодування позивачу моральної шкоди, яка завдана останній неправомірними, на її думку, діями відповідача, що виразились в односторонньому розірванні договору.

Таким чином, виходячи з предмету спору, діючи в межах заявлених позовних вимог, суд оцінює наявність заподіяної позивачу моральної шкоди та правові підстави для її відшкодування відповідачем.

Так, за вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз`яснено в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 №4 із змінами і доповненнями, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення.

Приписами п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що діє з 17.09.2011 року, споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції(дефекту в продукції), відповідно до закону.

Таким чином, у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди лише у тих випадках, коли шкода завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Отже наведені позивачем доводи щодо обставин спричинення їй, як споживачеві, моральної шкоди правових підстав для задоволення заявлених ним вимог про її відшкодування не надають. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідачем позивачу було завдано моральні, або фізичні страждання, або позивачем було понесено втрати немайнового характеру.

У порядку ст. 141 ЦПК України, з урахуванням вимог ст. 81 ЦПК України, судові витрати заявлені позивачем не підлягають відшкодуванню, а витрати відповідача на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають, у зв`язку з відсутністю доказів їх понесення.

Враховуючи наведене та керуючись, ст.ст. 15, 23, 526, 610-612, 626, 629, 665, 691-693, 1167 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів» ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: