Провадження № 2/522/864/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря - Лахматової С.В.,

представника позивача адвоката Монастирського Д.О.,

представника відповідача адвоката Гусельщикової М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), яка подана адвокатом Гловацьким Олексієм Сергійовичем (адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ), в якій просять: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1759997,35 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що юридичні особи засновниками та бенефіціарами яких були сторони у справі впродовж 2012 - 2020 років спільно займалися підприємницькою діяльністю пов`язаною з торгівлею зерновими та масляничними культурами в Одеському регіоні. Зокрема, дане підтверджується Меморандумом від 31.12.2016, де сторони зафіксували наявність заборгованості компаній, що прямо чи опосередковано контролювалися позивачем, перед відповідачем та підконтрольними йому та його пасинку - ОСОБА_3 компаніями. Належним чином оформлені договірні відносини між позивачем та відповідачем при цьому були відсутніми та залишаються такими на сьогоднішній день. З метою гарантії повернення заборгованості підприємствам відповідача, що вказані в Меморандумі від 31.12.2016 позивач був змушений взяти в борг у ОСОБА_4 кошти, загальною сумою - 1914991 доларів США, що підтверджується договорами позики, що додаються до позовної заяви. Після отримання коштів від ОСОБА_4 , позивач починаючи з 2017 року почав здійснювати передачу коштів на користь ОСОБА_2 , через своїх довірених осіб та особисто. Так грошові кошти відповідачу передавали ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та особисто ОСОБА_1 . В сукупності позивач передав відповідачу кошти в розмірі 1759997,35 доларів США. Починаючи з 2020 року у позивача з`явилися сумніви в правильності розрахунків заборгованості його компаній перед відповідачем та контрольованими ним компаніями. В результаті перерахунку, відповідач дійшов висновку, що заборгованість була відсутньою, а кошти в розмірі 1759997,35 доларів США були передані ним на користь відповідача за відсутності реальної заборгованості та відповідної правової підстави. Крім того, позивач переконаний, що на сьогоднішній день існує заборгованість у компаній, що контролюються відповідачем, перед ним, що підтверджується актами звірки між підприємствами позивача та відповідача. Відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути кошти, що були отримані ним від позивача за відсутності правової підстави.

Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено вказану справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.

28.07.2023 на адресу суду від представника відповідача адвоката Рабзі О.Ю. на адресу суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеним, такими що не підлягають задоволенню, а обставини, на які посилається позивач, такими, що не відповідають дійсності. Зазначила, що позивачем у справі не доведено, що відповідач, не тільки безпідставно отримав від позивача грошові кошти у розмірі 1759997,35 доларів США, а і в загалі, відсутні будь-які докази передачі вказаних коштів відповідачу. Між сторонами відсутній будь-який договір умовами якого, могла б бути визначена можливість використання електронного листування нарівні з паперовими носіями, з зазначенням електронних адрес, які для цього використовуються, та не має переліку осіб, уповноважених вести таке листування. Між сторонами не укладався договір про застосування електронного документообігу, а надана роздруківка переписки не містить доказів дотримання вимог стосовно наявності обов`язкових реквізитів електронного документу та без завірення його своїм електронним підписом. Отже, надана позивачем роздруківка листування не є належними електронними доказами. Також зазначила, що позивачем не доведено факт передачі спірного майна відповідачу, або перебування такого майна (грошових коштів) у відповідача. Показання свідків не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як зазначено у їх показах, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діяли від імені позивача та були його довіреними особами, тому вони не є свідками у розумінні ст. 69 ЦПК України. Крім того, таблиця, що міститься в матеріалах справи, у якій зазначені розміри грошових коштів, що ні би то були передані відповідачу, не містить жодного підпису ОСОБА_2 про отримання коштів (т. 1 а.с. 218 222).

05.09.2023 на адресу суду від представника позивача адвоката Монастирського Д.О. надійшли додаткові письмові пояснення, в яких зокрема зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач зобов`язаний прямо вказати, які обставини він визнає, а проти яких заперечує. Натомість, у письмових поясненнях відповідач зазначивши про недоведеність факту передачі ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 1759997,35 доларів США, не вказав, чи визнає він таку обставину, чи заперечує проти неї. При цьому посилання відповідача на недоведеність такого факту позивачем не означає що відповідач заперечив проти того, що цей факт мав місце (т. 1 а.с. 234 239).

27.09.2022 на електронну адресу суду надійшли письмові додаткові пояснення представника відповідача адвоката Гусельщикової М.А., в яких просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (т. 2 а.с.8-9)

Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року було закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

03.11.2022 на адресу суду від представника позивача адвоката Монастирського Д.О., надійшли пояснення на додаткові пояснення відповідача (т. 2 а.с.16 22).

У судовому засіданні представник позивача адвокат Монастирський Д.О. позов підтримав та просив його задовольнити.

Представника відповідача адвоката Гусельщикова М.А. у судовому засіданні позов не визнала та просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Так, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов.

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду позивач посилався на те, що ним та через його довірених осіб, орієнтовно з березня 2017 року по жовтень 2019 року, були передані відповідачу особисто, а також через його довірених осіб, грошові кошти у загальному розмірі 1759997,35 дол. США в рахунок погашення заборгованості компаній позивача перед відповідачем та контрольованими ним компаніями. У зв`язку з тим, що заборгованість була відсутньою позивач вважає, що вказані кошти були передані ним на користь відповідача за відсутності реальної заборгованості та відповідної правової підстави, а тому підлягають поверненню.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що здійснив за дорученням ОСОБА_1 передачу особисто ОСОБА_2 90000,00 дол. США.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він працював у ОСОБА_1 водієм та виконував його доручення. Підтвердив свої пояснення, які були ним дані у нотаріально посвідченій заяві від 24.11.2021. Також зазначив, що отримував від ОСОБА_1 та від його довірених осіб кошти, які передавав ОСОБА_2 .

Між тим, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження заявлених вимог, суд не вбачає беззаперечного факту передачі позивачем відповідачу коштів у розмірі 1759997,35 дол. США та факт отримання таких коштів відповідачем. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували дані факти, а поясненнями сторони та показами свідків не може бути доведено факт передачі грошових коштів.

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст.8 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані суду скріншот електронної переписки у месенджені, звукозапис розмови між сторонами, роздруківка таблиці, жодним чином не обґрунтовує та не доводить обставини, які викладені у позовні заяві, зокрема, факту набуття грошових коштів відповідачем та їх збереження без достатніх правових підстав.

При цьому суд не може залишити поза увагою ту обставину, що операції підприємств, підприємців між собою та з фізичними особами, що пов`язанні з прийманням і видачею готівки під час розрахунків проводяться через касу підприємства з відображенням цих операцій, як і будь-які господарські операції відображаються в бухгалтерському обліку шляхом їх безперервного документування.

Тому враховуючи обґрунтування позову, між сторонами вбачаються правовідносини, що випливають з інституту зобов`язального права, і на них не можуть поширюватись приписи норм з безпідставного отримання майна.

За таких обставин, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд виходить з відсутності підстав для стягнення з відповідача грошових коштів як таких, що набуті чи збережені ним без достатньої правової підстави, а тому і відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 02 червня 2023 року.

Суддя Ю.І.Ковтун