Провадження № 2/522/1375/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кулябко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання недійсними заяви про прийняття спадщини та довіреності,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання недійсними заяви про прийняття спадщини за довіреністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 69 років в м. Одесі померла ОСОБА_4 , про що 15.10.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було складено відповідний актовий запис за № 10311 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Із померлою ОСОБА_4 ОСОБА_5 з 2014 року проживала однією сім`єю, оскільки вони були літніми самотніми людьми, близько дружили та спілкувалися ще з 1980 року та потребували постійного знаходження поруч близької людини.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина щодо усього належного їй на момент смерті майна.

За життя ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 10403 від 13.10.1995 р., зареєстрованого на Одеській товарній біржі, належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з двох житлових кімнат, має житлову площу 32,0 кв.м та загальну площу 48,7 кв.м.

Право власності ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) на зазначену квартиру було зареєстроване Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 17 жовтня 1995 року.

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишити не встигла.

Після смерті ОСОБА_4 за заявою позивачки, як спадкоємця за законом четвертої черги, про прийняття спадщини приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал І. М. було заведено спадкову справу № 27/2021.

02.04.2021 року до приватного нотаріуса Сакал І. М. надійшла заява від рідного брата ОСОБА_4 ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Справжність підпису ОСОБА_2 на цій заяві була засвідчена 09.03.2021 року нотаріусом Темрюкського нотаріального округу Краснодарського краю Російської Федерації Лучаніновою Л. І.

Дана заява була подана на особистому прийомі представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка діяла на підставі довіреності, посвідченої 17.12.2020 року тим самим нотаріусом Лучаніновою Л. І.

З огляду на те, що як вказана заява про прийняття спадщини, так і довіреність є незаконними в правовому полі України та безпосередньо впливають на її права щодо спадкування після смерті ОСОБА_4 , позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом.

Матеріали позову суддя отримала 26.08.2021 року.

Ухвалою суду від 02.09.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 04.10.2021 року.

У підготовчому засіданні 04.10.2021 року був присутній представник ОСОБА_1 ОСОБА_7 , інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, розгляд справи відкладено на 08.11.2021 року.

05.11.2021 року представник позивача надав суду заяву про зміну предмету позову, а саме доповнити позовні вимоги вимогою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем з 2014 року до дня її смерті; заяву про виклик свідків та клопотання про витребування доказів- у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. належним чином засвідчену копію спадкової справи №27/2021, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У підготовчому засіданні 08.11.2021 року був присутній представник ОСОБА_1 ОСОБА_7 , просив суд прийняти заяву про зміну предмета позову, також просив задовольнити клопотання про виклик свідків та витребування доказів.

Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, представник ОСОБА_2 адвокат Іванова Г.С. на електронну адресу суду надала заяву про відкладення розгляду справи та надання часу для ознайомлення з матеріалами справи.

Протокольною ухвалою суд ухвалив згідно ст. 197 ЦПК України задовольнити клопотання представника позивача та прийняти заміну предмету позову та задовольнити клопотання адвоката відповідача та розгляд справи відкладено на 22.11.2021 року.

Розгляд справи відкладено на 22.11.2021 року.

Ухвалою суду від 08.11.2021 року витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. належним чином засвідчену копію спадкової справи №27/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

У підготовче засідання призначене на 22.11.2021 року сторони не з`явилися, 22.11.2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Наседкін О.Г. та представник ОСОБА_2 адвокат Іванова Г.С. на електрону адресу суду надали заяви про відкладення, розгляд справи відкладено на 06.12.2021 року.

30.11.2021 року представник ОСОБА_2 адвокат Іванова Г.С. надала суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні усіх позовних вимог ОСОБА_1 .

Відзив обґрунтований тим, що сторона Відповідача визнає той факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , Позивачка, дійсно мали дружні стосунки тривалий час до смерті спадкодавиці. Більш того, Сторона Відповідача цінує її допомогу в останні дні життя спадкодавиці.

Однак ними не визнається факт спільного проживання та ведення спільного господарства Позивачки з померлою.

ОСОБА_4 була дуже незалежною та самостійною людиною. Вона працювала в КП «Бюро технічної інвентаризації» до останніх місяців свого життя. Вона давно була на пенсії, але працювала для свого задоволення та спілкування з людьми, отримувала і пенсію і зарплату - і взагалі не потребувала матеріальної чи будь-якої іншої допомоги.

Щодо незаконності заяви про прийняття спадщини та довіреності.

Нотаріус Темрюкського нотаріального округу, Краснодарського краю, Російської Федерації, Лучанінова Л.І., яка вчиняла нотаріальні дії щодо оформлення заяви про прийняття спадщини та довіреності від імені Відповідача є нотаріусом, що виконує діяльність на території Російської Федерації (не Криму) та визнається Україною.

Саме нотаріус Темрюкського нотаріального округу, Краснодарського краю, Російської Федерації, Лучанінова Л.І., як посадова особа Російської Федерації, сама прийняла рішення щодо легітимності паспорту Відповідача.

Разом з відзивом представником відповідача було надано клопотання про витребування доказів, в якому просили витребувати з АТ КБ «ПриватБанк»

-інформацію про наявність всіх відкритих чи закритих банківських рахунків на ім`я ОСОБА_4 за період з 01.01.2015 року по день надання відповіді;

-інформацію про рух коштів (надходження, пересилання та зняття грошових коштів) по поточному рахунку ОСОБА_4 за період з 01.01.2015 року по день надання відповіді (банківські виписки з 01.01.2015 року по день надання відповіді);

-інформацію про здійснення ОСОБА_4 розрахункових операцій в касі банку, в тому числі та не виключно розрахункові операції щодо оплати комунальних платежів за власне житло, з 2015 року по день надання відповіді;

-інформацію щодо того, чи надавала ОСОБА_4 повноваження чи права третім особам на представництво її у Банку, чи вчинення дій щодо її рахунків, а саме довіреності для вчинення дій з її банківським рахунками або відкриття банківських карток з доступом до її рахунків на ім`я третіх осіб.

Також представником відповідача надано клопотання, в якому просили викликати та допитати в якості свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

06.12.2021 року представником позивачки адвокатом Наседкіним О.Г. було надано відповідь на відзив, в якій просив суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Відповідь на відзив обґрунтована тим, що позивачка не може погодитися із доводами відзиву на позовну заяву про те, що відповідач є заручником суспільно-політичної ситуації, яка склалася у Автономній Республіці Крим після її тимчасової окупації Російською Федерацією, оскільки відповідач жодним чином не був обмежений у можливості вчинити юридично значимі дії щодо складання ним заяви про прийняття спадщини та оформлення довіреності у відповідності до законодавства України, проте свідомо ухилився від цього.

Позивачка весь час перебувала поруч із ОСОБА_4 й, коли наступного дня їй знову стало гірше, позивачка одразу викликала швидку допомогу, яка на цей раз прийняла рішення про її госпіталізацію.

На думку позивачки, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є в цілому не спроможними та не спростовують правдивості тверджень позивачки про спільне проживання з померлою ОСОБА_4 .

У підготовче засідання призначене на 06.12.2021 року з`явилася представник відповідача адвокат Іванова Г.С., просила суд прийняти відзив, не заперечувала проти прийняття відповіді на відзив, також просила задовольнити її клопотання про виклик свідків. Проти клопотання представника позивача про виклик свідків не заперечувала. Крім того, просила суд задовольнити клопотання про витребування доказів. Також просила розгляд справи відкласти та надати час для ознайомлення з матеріалами спадкової справи.

Представник позивачки адвокат Наседкін О.І. просив суд прийняти відповідь на відзив, не заперечував проти прийняття відзиву та задоволення клопотання представника відповідача про виклик свідків. Також просив задовольнити клопотання про виклик свідків від 05.11.2021 року. Проти клопотання представника відповідача про витребування доказів заперечував через недостатнє обґрунтування.

Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання представників сторін, прийняв відзив на позов та відповідь на відзив та викликав у якості свідків з боку позивача ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , та з боку відповідача ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Також задовольнив клопотання представника відповідача, надано час на ознайомлення зі спадковою справою, розгляд справи відкладено на 17.01.2022 року.

07.12.2021 року представник позивачки надав суду клопотання про залучення доказів, а саме належним чином завірені копії спадкової справи №27/2021 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15.12.2021 року представник відповідача надала заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Заперечення обґрунтовано тим, що, на думку відповідача, позивачка обрала для себе шлях отримання неналежного їй спадку через спекулювання політичними проблемами, що склалися в Криму. Цей шлях, який ніколи не можливий був би при інших обставинах це вже друга спроба Позивачки на ущемлення прав спадкоємця. Також те, що Позивачкою не доведений факт спільного проживання, ведення спільного господарства з померлою і вона не може бути визнана спадкоємицею четвертої черги, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У підготовче засідання призначене на 17.01.2021 року ОСОБА_1 не з`явилася, представник позивачки адвокат Наседкін О.І. на електронну адресу суду надав клопотання про залучення доказів та клопотання, в якому просив розглянути клопотання про залучення доказів, також просив справу розглядати за відсутністю сторони позивача.

ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Іванова Г.С. через канцелярію суду надала заяву, в якій просила закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті. Також просила справу розглядати за відсутністю сторони відповідача.

ОСОБА_3 у підготовче засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань щодо розгляду справи за її відсутністю суду не було надано.

Ухвалою суду від 20.01.2022 року по справі підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті на 22.02.2022 року.

У зв`язку зі тривалим слуханням справи № 522/9972/21 розгляд справи № 522/15751/21, призначений на 22.02.2022 року, відкладено на 30.03.2022 року.

У судове засідання призначене на 30.03.2022 року сторони не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 20.04.2022 року.

У судове засідання призначене на 20.04.2022 року сторони не з`явилися, від представника ОСОБА_2 адвоката Іванової Г.С. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням представника відповідача закордоном. Розгляд справи відкладено на 07.06.2022 року.

У судове засідання 07.06.2022 року сторони не з`явилися, від представника ОСОБА_1 адвоката Наседкіна О.І до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, від представника ОСОБА_2 адвоката Іванової Г.С. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням представника відповідача закордоном. Розгляд справи відкладено на 16.08.2022 року.

У судове засідання призначене на 16.08.2022 року з`явилися позивачка та представник позивачки. До суду 16.08.2022 року від представника ОСОБА_2 адвоката Іванової Г.С. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням представника відповідача закордоном.

Представник позивачки вважав за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача та представника відповідача.

У судовому засіданні позивачка надала пояснення, щодо того, що вони з 2014 року з ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, оскільки з 1986 року. стали хрещеними, давно знали одна одну, були літніми самотніми людьми, близько дружили та спілкувалися ще з 1980 року та потребували постійного знаходження поруч близької людини. У позивачки є будинок біля берега моря. У померлої в Криму проживали її мати та брат, куди вона їздила до 2014 року.

До 2010 року ОСОБА_17 була у шлюбі та ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловік помер. Тоді і позивачка теж залишилася одна, її чоловік помер, діти (2 доньки) вже були дорослі та жили окремо. У 2013 року ОСОБА_4 почала сильно хворіти та позивачка з нею узимку знаходилась в лікарні, а влітку ОСОБА_4 знаходилась у позивачки. В них все було добре та ОСОБА_4 продовжила працювати в БТІ, у 2020 році вийшла на пенсію , почалася пандемія короно вірусу.. Коли почався ковід, вони жили разом у та збирались продавати квартиру ОСОБА_4 , але не встигли. В 2020 року, коли у позивачки був день народження, та вони вирішили що вона переїде жити до позивачки, ОСОБА_4 восени 27 вересня 2020 року стало не пособі та на наступний день їй стало гірше у власній квартирі. Але позивачка на той час була не поруч. Подзвонивши сусідці ОСОБА_18 , у якої були завжди наявні ключі від квартири померлої, позивачка дізналася, що сусідка не може відкрити двері і тому позивачка у терміновому порядку приїхала до квартири померлої, не змогли відкрити квартиру. Подзвонили до поліції, але ніхто не приїхав. Коли самостійно позивачка відчинила двері квартири, то побачила лежачу на підлозі ОСОБА_4 , вона була ще жива та одразу ж викликали швидку, цукор в неї був 19-діабетна кома.позивачка з нею залишилась, а на ранок вона поїхала до свого дому за речами, та сусідка приглядла за хворою. Потім позивачці подзвонила її донька та сказала, що ОСОБА_4 тягне мову, потім подзвонивши сусідці та попросивши перевірити ОСОБА_4 , позивачка викликала швидку та приїхала. У померлої була температура 40 градусів та її забрала до лікарні № 5 робити КТ. Там дізнались, що у ОСОБА_4 пошкоджено 20% легенів- в неї ковид, та їх на швидкій далі повезли до лікарні у парку Шевченка , де були великі черги , тут о 22:00 позивачка розуміє, що ОСОБА_4 вмирає, нам привезли інфекційну лікарню на стаціонар, проте туди нікого не впускали, але вона кожний день навідувала її, приносила їжу, та розмовляла з лікарем, купувала все необхідне. Через декілька днів знаходження ОСОБА_4 в реанімації вона померла. Після смерті квартира та кішка померлої залишись на утримані у позивачки, а родичі зі сторони померлої не виходили навіть на зв`язок. Всі турботи та витрати пов`язані з її похованням позивачка взяла на себе, ніхто їй не допомагав. Коли ОСОБА_19 померла, то вона взяла її телефон і з нього дзвонила в Крим, проте з нею розмовляла лише дружина брата, та сестрі в Білорусь, яка згодом повідомила що їй нічого не потрібно і вона вдячна що позивачка її поховала.

Оголошено перерву на 06.10.2022 року.

У судове засідання призначене на 06.10.2022 року з`явилися позивачка, представник позивачки, представник відповідача та третя особа.

На питання представника відповідача позивачка відповіла, що за комунальні послуги у квартирі платити спільно останні 5 років. ОСОБА_4 платила у себе, а позивачка за свою квартиру, але в них був спільний бюджет та у кожної були також й власні гроші. За комунальні послуги вони оплачували готівкою через пошту, там де жила померла. Після 5 років вони жили разом в квартирі на вулиці Транспортній та на АДРЕСА_2 у приватному будинку позивачки, де у кожної була власна кімната. Щодо дня, коли були виламані двері, то позивачка зазначила, що вони виламували двері так як ключі були, але померла зачинила двері ще й на засувку та зазначила, що всі рахунки у лікарні закривала вона, бо вже багато років вона СПД та має на це доходи, а ОСОБА_4 працювала, в неї була невелика пенсія приблизно 4 000грн., доходи позивачки перевищували доходи померлої.

На питання третьої особи позивачка відповіла, що чоловік померлої вмирав на руках у сусідки та позивачка напередодні була у них дома. Позивачка з померлою ходили на цвинтар в день народження чоловіка померлої, але відмітила, що не пам`ятає чи була третя особа на поминках у 2019 році.

Представник позивачки просив позов задовольнити.

Представник відповідача надала пояснення, згідно яких відповідач , що проживає в Криму, дуже вдячний позивачці за те, що вона була поруч у ті важкі часи для померлої, ОСОБА_20 та друзі збирали кошти та відправляли їх на допомогу, але як пройшли похорони, то позивачкою одразу було подано позов до суду та відповідач з цього приводу був шокований, бо між ними і всіма друзями була комунікація і за допомогою ОСОБА_21 вона з`явився до позивачки з мирний урегулюванням цього питання. Тобто він через ОСОБА_21 пропонував відшкодувати їй усі витрачені кошти та виразити подяку, але вони просто не зійшлись у сумі, тобто справа у грошах. Відповідач та друзі й зараз готові укласти мирову угоду, але позивачка хоче усю квартиру. Також зазначила, що у позивачки та померлої відсутності спільні фотографії, придбання, накопичення та пенсія у померлої була майже 20 000 грн. Відповідач наразі в Криму, він пенсіонер та хворіє, в нього гіпертонія.

На питання представника позивачки представник відповідача зазначила. що мабуть відповідач не бачився з померлою давно, коли саме бачились не може відповісти, бо після окупації Криму це стало також неможливо, але окрім фізичного спілкування вони завжди були на зв`язку і відповідач точно знав як померла себе почуває і з ким живе. В Приморському районному суді м. Одеси була ще одна справа (№ 522/6921/22-суддя ОСОБА_22 ), залишено без розгляду, але наразі дана справа вже є другою спробою позбавити відповідача спадку.

Позивачка відмітила, що відповідач працює на російському воєнному заводі, а тому не хоче перетинати кордон.

В своїх поясненнях третя особа ОСОБА_23 зазначила, що вона була близькою подругою померлої, хоча в них різниця у 24 роки, завжди були разом, ОСОБА_3 навіть стригла померлого чоловіка померлої. Разом їхали на роботу, а після розірвання її шлюбу третя особа та померла ще більше часу проводили разом, були спільні суботники. Взимку 2019 року на поминках чоловіка позивачки не було, були вона, онук, сусідка.

На питання представника позивачки третя особа зазначила, що вона увесь час проживає в місті Одесі та особисто знайома з відповідачем та його сім`єю, відповідач приїжджав до померлою в ОСОБА_24 та допомагав робити ремонт у її квартирі, проте це було давно.

На питання судді позивачка відмітила, що їй ні ОСОБА_23 та ніхто інший грошей не давав, вона все робила за свій рахунок, коли потрібні були кошти в лікарні, та думала, що вони приїдуть та повернуть їй витрачені гроші. Померла насправді жаліла ОСОБА_3 , яка раптово десь зникла і не було спілкувань, дзвонила їй бо третя особа брала якісь кредити, бо немала грошей та її розшукував її перший чоловік.

На питання представника відповідача ОСОБА_23 відповіла, що вона відправляла усі потрібні документи відповідачеві, вона єдина людина котру знав відповідач та довіряв, тому й зробив довіреність на неї. Позивачці пропонували відшкодувати витрачені гроші. Але вона не казала точної суми та у той час вже подала заяву до нотаріуса про видачу свідоцтва про прийняття спадщини.

На питання представника позивачки ОСОБА_23 відповіла, що в неї не було ніякої угоди з відповідачем. Це дань померлій як подрузі та вона не узгоджувала свою позицію з адвокатом відповідача.

Оголошено перерву на 22.11.2022 року.

У судове засідання призначене на 22.11.2022 року з`явилися позивачка, представник позивачки, представник відповідача, третя особа та свідки: ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_12 зазначила, що знає позивачку давно, як в їх будинку заселилася приблизно в 1993 році ОСОБА_4 разом із своїм чоловіком. Свідок, померла та позивачка дружили. Померла раніше працювала з чоловіком, він часто болів, вона доглядала за ним, а потім після його смерті вона почала боліти, але вона все одно ходила на роботу майже до останнього, поки позивачка не вмовила її залишити працювати. Свідок казала померлій що потрібно якось підстрахуватись та написати заповіт, а вона потім повідомила свідкові, що в неї є тил і що вони будуть з`єднуватися з позивачкою оскільки у померлої та позивачки були близькі духовні стосунки. ОСОБА_4 хотіла продати свою квартиру та купити одну біля позивачки, так як їй не можна було залишатися одною. Діти дорослі позивачки також дуже любили ОСОБА_4 , частко їздили одна до одної та загалом вели спільний образ життя, разом відмічали свята. Свідок бачила, що у будинку позивачки була особиста кімната ОСОБА_4 , а до Криму померла їздила лише через свою матір яка там жила у брата. В день коли померлій стало уперше погано, їй подзвонила позивачка, збирались до дельфінарію, спитала як себе почуває ОСОБА_4 . Свідок підійшла до дверей, але двері були на засувці і тоді вона зрозуміла, щ померлій стало зле. Потім подзвонила позивачка та сказала, що виїжджає і коли приїхала, вони почали викликати поліцію, щоб відкрити двері, після цього вони викликали швидку, бо у ОСОБА_4 була температура 38 градус та цукор дуже підвищений, вони нагодували її та позивачка лишилась там на ніч. Усі витрати на лікування та на поховання взяла на себе позивачка, деякі сусіди також допомагали, але з місяця роботи ОСОБА_4 ніхто гроші не передавав. Свідок та позивачка все ще доглядають за кішкою померлої та за її квартирою.

На питання представника позивача свідок ОСОБА_12 відповіла, що бачила її кожен день, часто вечерю приносила ОСОБА_4 . Чоловік померлої помер у 2010 році на руках свідка. Дітей вони не мали. Так, після 2014 року ОСОБА_4 та позивачка стали дуже часто бачитися, позивачка лікувала померлу та ОСОБА_4 розповіла, що хоче об`єднатися з позивачкою і з того дня вони разом жили однією сім`єю, лікувалися, відпочивали. ОСОБА_4 розповідала свідкові про родичів у Криму та те що їздила туди лише через матір. ОСОБА_21 не бачила після 2014 року, потім з`ясувалося. що вона залишила ОСОБА_4 у момент, коли померла потребувала допомоги. на похорони ніхто з родичів не приїхав та не допомагали. Також пояснила, що позивачка та померла вирішили об`єднатися, але не встигли купити квартиру. ОСОБА_4 працювала багато і вдома, а за 7 місяців до смерті вже не працювала. Вона часто їхала до позивачки на цілий день. а ввечері на таксі поверталася. а бувало що й на тиждень там залишалася, та і позивачка залишалася у померлої після 2014 року.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що знає позивачку та ОСОБА_12 , на ювілеї у ОСОБА_4 у 2001 році познайомився з ними. ОСОБА_4 -це його сокурсниця, знав та дружив з нею з 1974 року. Коли померла отримала квартиру в ОСОБА_25 , то свідок їй допомагав з ремонтом там та й потім у квартирі на вул. Транспортній, тоді її чоловік ще був живий, але помер він 2010 році. 15.09.2020 року свідок подзвонив ОСОБА_4 , але слухавку підняла позивачка та повідомила, що ОСОБА_4 у лікарні в тяжкому стані. Після цього дізнався, що ОСОБА_4 померла та спитав чим може допомогти, на що позивачка сказала, що лише з могилою. Усі витрати взяла на себе позивачка та з гідністю поховала ОСОБА_4 .

Він часто їздив додому до ОСОБА_4 на дні народження, допомогав і на цвинтарі та часто допомагав та по дому, був присутній на поминках її покійного чоловіка, на дні народженні, знає позивачку, а позивачка готувала для нас їжу. Після 2014 року вони дуже зблизились з позивачко. та в квартирі у померлої завжди бачив позивачку у домашніх капцях. Позивачка активно у всьому допомагала ОСОБА_4 , в них були самі близькі та теплі стосунки. Тільки позивачка допомагала їй, а не родичі. Свідок займався підготовкою могили до захоронення та на все давала гроші позивачка. Свідок був на похоронах, але родичів зі сторони померлої там не бачив.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона знає ОСОБА_4 , позивачку, третю особу та ОСОБА_26 (сусідка), бо була міцне сусідство та дуже сильно дружили. Позивачка з померлою жила та знаходилась разом десь 10 років точно. Третю особу свідок знає, так як третя особа дуже тісно дружила з померлою до 2014 року, а потім раптом зникла з її життя, на що померла була дуже ображена. З ОСОБА_4 свідок була знайома ще з університету, так як працювали там. Після смерті чоловіка ОСОБА_4 та свого чоловіка свідок ті 4 роки була часто бачилися, ходили разом на цвинтар, на дні народження. ОСОБА_4 увесь час була поруч з позивачкою та у кінці вересня подзвонила позивачка та сказала, що ОСОБА_4 захворіла й до кінця її днів свідок, позивачка та ОСОБА_27 знаходились постійно з ОСОБА_4 , позивачка кожен день була з померлою у лікарні, купувала всі ліки, платила за палату, а інші чергувались. Після смерті ОСОБА_4 всім займалася позивачка, вона поховала її поруч з чоловіком на Сухому Лимані. Після цього у позивачці погіршилось здоров`я, як зазначає свідок.

На питання представника позивачки свідок ОСОБА_13 відповіла, що у літні період ОСОБА_4 завжди була у позивачки тау приватному будинку, де вона також іноді ночувала там та часто з ними відпочивала. Чоловік свідка помер в 2012 року та в 2014 році ОСОБА_3 вже не було та ОСОБА_4 дуже сильно переживала цей розрив та з 2014 року позивачка завжди була з померлою поруч. Про захворювання ОСОБА_4 свідок дізналася від ОСОБА_28 . З сестрою ОСОБА_4 бачилась свідок один раз, її брат мешкає в Криму разом з матір`ю.

На питання представника відповідача свідок ОСОБА_13 відповіла, що на дні народження була позивачка з донькою та своїми онуками, свідок ОСОБА_15 , сусідка ОСОБА_26 та ОСОБА_27 мабуть зі своїм сином та не пам`ятає чи була там ОСОБА_3 так як було багато людей .

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що з ОСОБА_4 був у трудових відносинах, разом працювали, іноді по можливості підвозив її додому та з дому. По роботі не дуже спілкувалися, але завжди спілкувалися щодо сімейних відносин. Йому відомо, що померла часто їздила до Криму до матері і брата та й після 2014 року, вона кожного дня говорила про матір. . Коли померла ОСОБА_4 то померла й її мати. Чоловік ОСОБА_4 був не бідною людиною, та й вона непогано заробляла та нічого не потребувала, сама себе забезпечувала.

На питання представника відповідача свідок ОСОБА_10 відповів, що він підвозив їй на службовій машині до її квартири на АДРЕСА_3 , але померлу до приватного будинку не підвозив та про позивачку не чув, на похорони він не прийшов, бо хворів, але співробітники були.

На питання представника позивачки свідок ОСОБА_10 відповів, що у вихідні дні підвозив ОСОБА_4 на своїй машині, проте не бував у неї в квартирі, а лише підвозив до її дому, вона жила на першому поверсі. Померла не працювала з дому. Про захворювання ОСОБА_4 він почув на роботі десь у вересні та колектив зібрав кошти та дівчата їздили до померлої у лікарню, але не пам`ятає дату смерті ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що знала ОСОБА_4 через роботу, дружили, вона була підлеглою свідка., дуже сильно любила молодь та гостей та не могла залишатися у когось на ніч, бо в неї була кішка вдома. Увесь час спілкувалася з братом та мамою по відеозв`язку та розповідала, що квартиру чоловіка віддасть його родичам, а свою квартиру-племінникам. На роботі було скорочення, тому вона звільнилася, щоб дати дорогу молоді. В останнє свідок була у ОСОБА_4 вдома влітку 2020.

Пояснила , що ніколи в квартирі померлої не бачила позивачку та не було слідів проживання інших людей. ОСОБА_4 жила сама та розповідала свідкові, що іноді їздила на Пос. Котовського та позивачка кликала її до себе на ночівлю, але померла відмовлялася, тому їй викликали таксі. Вона не могла не спати удома та завжди казала за своїх племінників. Свідку подзвонила третя особа та сказала, що ОСОБА_4 у лікарні і всі зібрали гроші та утрьох (свідок, тертя особа та ОСОБА_9 ) приїхали у відділенням де лежала померла. На похоронах. як зазначила свідок, фотографували усіх біля церкви.

На питання представника позивачки свідок ОСОБА_8 відповіла, що померла її до себе не запрошувала, але іноді свідок підвозила її додому та завозила продукти. Зазначила. що родичі ОСОБА_4 передавали гроші 40 000 рублів через ОСОБА_3 , а співробітники передавали продукти та ліки кожного дня, але особисто свідок передавав через медичний персонал ліки, але до померлої нікого не впускали, була пандемія ковід, бачила її через віконце .

На питання судді свідок ОСОБА_8 відповіла. що померла казала їй, що з позивачкою вони давно дружили ще з молодості, що вона її кума та розповідала про доньку куми. Про взаємовідносини між ними не розповіла свідкові.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що знала померлу з 2003 року так як працювала з нею, знала про її життя. Відмітила. що у померлої є онук ОСОБА_29 , який міг в неї залишатися та вона йому готовила. Померла кожного року їздила у Крим до своїх родичів та завжди просила свою сусідку доглядати за кішкою. Свідок зазначила, що померла нікого до себе на ночівлю не пускала, окрім онука та ніколи свідок не чула про те, що з померлою хтось живе. Вперше позивачку свідок побачила у лікарні, куди приїхала через дзвінок ОСОБА_8 . Позивачка зробила загальну фотокартку на похоронах. У лікарню свідок привозила продукти та кожного дня підгузки. Увечері 14 жовтня на телефон свідка прийшла смс з телефону померлої про те, що ОСОБА_4 померла та відзначила, що знає, що похованнями займалася позивачка та ОСОБА_3 .. Свідок не чула, щоб позивачка жила у померлої.

На питання представника позивачки, свідок ОСОБА_9 відповіла, що привозила один раз томати у квартиру ОСОБА_4 , була в неї десь один раз на місяць, коли привозили продукти. Приблизно 5 років тому свідок вперше була у померлої в квартирі, а в останній раз весною 2020 року. Після того як свідок дізналася про те, що ОСОБА_4 лежить у лікарні, то тоді були зібрані гроші для неї та їх віддали позивачці та купили вони на ці гроші ліки. Кішка померлої не любила людей та кидалась на гостей.

Оголошено перерву на 29.11.2022 року.

У судове засідання призначене на 29.11.2022 року з`явилися позивачка, представник позивачки, представник відповідача та свідки: ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_30 ..

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що позивачка- це її мати. З ОСОБА_4 позивачка дружили. а після 2010 року смерті чоловіка ОСОБА_4 , позивачка та померла стали жити як одна сім`я, об`єдналися. Померла з позивачкою вирішили, що з 2014 року будуть об`єднуватися та сказали це їй, щоб вони жили однією сім`єю. Коли ОСОБА_4 померла, то її свідок та позивачка ховали всією сім`єю. Родичів померлої не бачила, тільки знає, що у померлої є брат в Криму та мама.

На питання представника позивачки свідок ОСОБА_16 відповіла, що померла жила з нею та позивачкою у приватному будинку, та вона живе через 5 будинків від будинку позивачки. Померла жила з позивачкою в будинку, в неї там була своя власна кімната на другому поверсі. Позивачка також жила з померлою у її квартирі. там була власна кімната позивачки.

На питання представника відповідача свідок ОСОБА_16 відповіла, що рішення щодо залишення квартири померлої після її смерті позивачці було покійної, заповіт зробити вони не вспіли. Свідок була у померлої в квартирі один раз на тиждень чи на місяць. Свідку не відомо хто платив за комунальні послуги у квартирі ОСОБА_4 , на покупки побутової техніки.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що знає позивачку більше 20 років, так як свідок з мамою переїхали з Кіровоградської області та потім вже познайомилися з позивачкою та почали дружити сім`ями, усі свята відмічали разом. Свідок зазначила, що позивачка жила разом з ОСОБА_4 на АДРЕСА_2 та свідок неодноразово була у квартирі ОСОБА_4 , де позивачка з нею відмічали свята.

Пояснила , що вони дружили багато років та ще була жива мати свідка та дружили сім`ями. В 2021 році померла мати свідка и вона залишилась одна так як в неї тут немає родичів. Усі знали та ні в кого не виникали питання щодо того, чи жили позивачка та померла разом та свідок усюди бачила їх вдвох, була в них один раз на два тижні, частіше на вихідних. Свідок вперше була у померлої 10 років тому, але там свідок була рідше, по святах. Похоронами займалась позивачка, на похоронах свідок не бачила онука померлої. хоча кажуть що він був.

На питання представника відповідача свідок ОСОБА_14 відповіла, що була розмова, що померла хотіла відмовитись від своєї роботи та вийти на пенсію та не має сенсу так далеко їхати та позивачка з померлою шукали собі житлове приміщення. Свідок зазначила, що не бачила родичів померлої. хоча померла неодноразово робила спроби додзвонитися до них. Ніхто не очікував що ОСОБА_4 помре. У позивачці ОСОБА_4 була її найкращою подругою та намагалася її врятувати. Кішка померлої хворіла, але позивачка вилікувала її та й наразі живе.

На питання судді свідок ОСОБА_31 відповіла. що позивачка та померла жили як одна сім`я більше 10 років.

Свідок ОСОБА_32 пояснив, що він онук померлої та з 11 років до 17 років залишався у померлої та її чоловіка (його дід) на усі вихідні. Після смерті діда, чоловіка ОСОБА_4 , він став рідше заходити, десь один раз на місяць. У лікарні був один раз, привіз продукти.

Розгляд справи відкладено на 24.01.2023 року.

У зв`язку з відсутністю електропостачання у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси розгляд справи, призначений на 24.01.2023 року, відкладено на 09.03.2023 року.

У судове засідання призначене на 09.03.2023 року з`явилися позивачка, представник позивачки, представник відповідача та свідок ОСОБА_30 ..

Свідок ОСОБА_32 пояснив, що знає позивачку - це кума померлої, дізнався про неї за декілька тижнів до смерті ОСОБА_4 . З відповідачем свідок декілька разів спілкувався по телефону до смерті ОСОБА_4 . Свідок знає, що у померлої в Криму є мати та брат-відповідач. В 2015 році свідкові було 24 роки та померла жила одна і вони мали довірительні відносини й у квартирі не було чужих речей. бо при наявності зрозумів би, що там ще хтось живе. Свідок нічого не знав про те, що померла іноді жила не у себе.

На питання представника позивачки відповів, що десь за місяць до її смерті він був у квартирі померлої. На похоронах спілкувався з позивачкою. Пізніше писав їй щодо пропозиції по квартирі з метою жити там деякий час та виїхати при першій вимозі, бо в позивачки був доступ до квартири померлої. але відповіді від позивачки не отримав.

На питання суду свідок ОСОБА_32 відповів, що не пам`ятає. щоб бачив позивачку в квартирі померлої та те, щоб померла у когось залишалася на ніч.

На питання позивачки свідок ОСОБА_32 відповів, що він не пам`ятає позивачку в квартирі, проте відповів, що це могло бути лише на свята.

Позивачка зазначила, що вона свідка дуже добре знає та зазначає, що він її бачив та добре знав, він не приїжджав до лікарні. що для позивачки є дивним.

На питання представника відповідача позивачка відповіла, що вона вклала багато грошей у квартиру, в ремонт, оплатила 18 днів у лікарні та похорони, поминальний обід та інше. Вони з померлою робили спільні покупки та в них були спільні гроші.

Оголошено перерву на 26.04.2023 року.

У судове засідання призначене на 26.04.2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, від представника позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 14.06.2023 року.

У судове засідання призначене на 14.06.2023 року з`явилися позивачка, представник позивачки та представник відповідача.

Представник позивачки зазначив, що надавав письмові пояснення до яких долучили докази. Ці докази можуть свідчити у сукупності про ті обставини, що сторона позивачки вказує у судовому засіданні.

Представник відповідачка заперечував проти приєднання доказів та відмітив, що вони ніколи не заперечували участь позивачки у похованні та згодні компенсувати її витрати.

На питання судді представник позивача відповів, що дані докази вважалися позивачкою втраченим, але пізніші вона їх знайшла та й раніше зазначав, що буде таке клопотання про надання доказів.

Позивачка пояснила, що вона їх знайшла у себе вдома.

Протокольною ухвалою згідно ст. 222 ЦПК України суд задовольнив частково клопотання представника позивачки, приєднати копію накладної на встановлення пам`ятника померлої, в іншій частині-залишено без розгляду у зв`язку зі пропуском строку

Представник відповідача просив долучити заяву про відшкодування судових витрат.

Представник позивачки заперечував та зазичав, що з їх сторони також буде подано таку заяву та провис вирішити це питання під час ухвалення додаткового рішення.

Протокольною ухвалою прийнято заяву представника відповідача про відшкодування судових витрат та роз`яснено необхідність надіслання її копії представнику позивача та розглянути заяву з урахуванням заяви представника позивачки після винесення судового рішення згідно норм ЦПК України.

Представник позивача просив задовольнити позов та зазначив, що подасть заяву про відшкодування судових витрат. Відмітив, що ніхто не заперечує. що позивачка та померла були близькі подруги та обидві були самотні, була природна потреба, є свідки та є письмові докази, є акт про проживання, а тому вважає, що факт спільного проживання є доведеним.

Позивачка відмітила, що з сестрою померлої спілкувалась вона була дуже вдячна позивачці.

Представник відповідача просила відмовити через недоведеність факту сумісного проживання, так як вони були близькими подружками, а не родичами. Відсутні спільні договори поруки, немає заповіту та не має факту безперервного проживання.

Жодних, не розглянутих клопотань, від сторін суду не заявлено.

Суд, дослідивши матеріалі справи, враховуючи пояснення представників сторін, приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що згідно Спадкової справи № 27/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 у віці 69 року, про що складено відповідний актовий запис № 10311 та Одеським містким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 15.10.2020 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с. 107). ОСОБА_4 померла в лікарні, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть №810 від 15.10.2020 року. (а.с.37).

Її похованням та пов`язаними з цим витратами займалась позивачка.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 10403 від 13.10.1995 року ОСОБА_33 набула право власності на квартиру АДРЕСА_4 . (а.с.121-124)., та на яку відкрилась спадщина. Саме за цією адресою вона була зареєстрована та проживала, що підтверджується і показами свідків.

Також встановлено, що ОСОБА_34 за життя працювала з 14.12.1993р. по 16.03.2020р. в КП «БТІ`ОМР, про що надана відповідна довідка (а.с.70).

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1 від 22.03.2021 року вбачається, що 24.12.1999 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , про що було зроблено відповідний актовий запис № 790. Прізвище нареченої після реєстрації шлюбу ОСОБА_17 . (а.с.113-114).

Відповідно до акту про проживання від 13.01.2022 року суд вбачає, що мешканці будинку АДРЕСА_3 скали цей акт про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживала разом з ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у квартирі АДРЕСА_5 починаючи з 2014 року. Час від часу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 разом залишали квартиру АДРЕСА_5 та проживали в іншому місці-в приватному будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 . (а.с. 156).

У матеріалах Спадкової справи № 27/2021 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 вбачається наступне: заповіт відсутній. Таким чином право на спадщину виникає за законом.(ч.2 ст.1223 ЦК України).

22.03.2021 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сакал. І.М. подано заяву про прийняття спадщини, в якій зазначено, що останні 5 років заявниця (позивачка) була зареєстрована та постійно проживала з померлою ОСОБА_4 , тому вважає себе спадкоємицею четвертої черги спадкування. (а.с. 106).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Повідомленням приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Сакал І.М.. від 26 березня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , оскільки не в змозі встановити факт проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини і запропоновано звернутися до суду (т. 1 а. с. 127).

Також наявна заява від ОСОБА_2 , (заява викладена російською мовою) серія № 23АВ1197778 від 09.03.2021 року «Заявление про принятие наследства, от ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в котором заявлено, что 14.10.2020 года умерла ОСОБА_39 . ОСОБА_40 готов принять по всем основаниям наследования наследство, оставшееся после смерти его сестры ОСОБА_41 .», яка посвідчена нотаріусом Темрюкського нотаріального округу (російською мовою) Краснодарського краю РФ Лучаниновою Ларисой Ивановной, зарегистрировано в реэстре № 23/124-н/23-2021-2-580 . (а.с. 130).

З цієї заяви вбачається, що заявник (брат померлої) має громадянство Російської Федерації, паспорт НОМЕР_2 , виданий Федеральною міграційною службою 27.05.2014р. код підрозділу 900-002; має страховий номер СНІОР 058-760-107-77; зареєстрований за адресою : АДРЕСА_6 .

Дану заяву було подано 02.04.2021р. не особисто відповідачем, а шляхом подання через ОСОБА_3 по довіреності , про що приватний нотаріус вчинила на заяві відповідний запис №247 від 02.04.2021 року.

Згідно довіреності № 23АВ0587631 від 17.12.2020 року, яка посвідчена нотаріусом Темрюкського нотаріального округу (російською мовою) «Лучаниновов Ларисой Ивановной» (довіреність викладена російською мовою) « ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , настоящей доверенностью уполномочил ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , принять наследство и вести наследственное дело с правом получения свидетельства о праве на наследство к имуществу и продать за цену и на условиях по своему усмотрению принадлежащее ему наследственно имущество, подписать договор покупки-продажи и получить следуемые деньги». (а.с. 131).

Також надано копію паспорту відповідача , з якого вбачається що він має громадянство Російської Федерації, паспорт НОМЕР_2 , виданий Федеральною міграційною службою 27.05.2014 року код підрозділу 900-002; має страховий номер СНІОР 058-760-107-77; зареєстрований за адресою : АДРЕСА_6 .(а.с.137-142).

Таким чином судом встановлено, що позивачка зазначає що вона відноситься до четвертої черги спадкоємців, а відповідач- є спадкоємцем другої черги. Заповіту ОСОБА_4 не залишила. Інших заяв про прийняття спадщини не вбачається.

Щодо недійсності заяви відповідача від 09.03.2021 року та виданої ним 17.12.2020 року довіреності на ім`я ОСОБА_3 :

Позивач стверджує, що вказані заява і довіреність є недійсними в силу, така заява повинна подаватись особисто.

Нотаріус повинен встановити особу спадкоємця вказав свої анкетні дані , які не відповідають дійсності, так як відповідач є громадянином України та не виходив з громадянства України у встановленому законом порядку. А тому вказаний в заяві паспорт громадянина РФ є недійсним, а тому і заява, посвідчена за таким паспортом, є також є недійсною.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.08.2021 у справі № 910/3372/19, предмет і підстави позову визначаються самостійно позивачем і суд не може виходити за межі відповідних вимог.

При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).

Згідно статті 1 Закону N 1207-VII тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

21 травня 2015 року Верховна Рада України прийняла Постанову "Про заяву Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод" N 462-VIII, де зазначила, що у зв`язку з анексією та тимчасовою окупацією Російською Федерацією невід`ємної частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та в окремих районах Донецької та Луганської областей України, визначених Антитерористичним центром при Службі безпеки України у зв`язку з проведенням антитерористичної операції, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України здійсненої внаслідок збройної агресії проти України, та повідомила, що повну відповідальність за дотримання прав людини і виконання відповідних міжнародних договорів на анексованій та тимчасово окупованій території України несе Російська Федерація.. що також Російська Федерація як держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення ( ч.5 ст. 5 Закону).

Відповідно до ч.6 ст.5 Закону примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України.

Виходячи з викладеного суд не вбачає підстав визнання заяви та виданої відповідачем довіреності недійсними з підстав отримання ним після анексії Криму паспорту РФ.

Спадкові питання регулюються, зокрема, ЦК України та Законом України „Про нотаріат та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882.

Згідно частин першої та третьої статті 1268 цього Кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до Інструкції 3.1. При вчиненні нотаріальної дії нотаріус установлює особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється нотаріусом за документами, передбаченими Законом.

Відповідно до 3.3. Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі.

3.5. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса.

3.11. Заява про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів.

Аналогічні вимоги встановлено і в п.4 МЕТОДИЧНИХ РЕКОМЕНДАЦІЙ щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя Нотаріус, відповідно до вимог статей 43, 44 та 45 Закону України "Про нотаріат" (3425-12) (далі-Закон) встановлює особу спадкоємця, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка.

При цьому нотаріус не повинен обмежуватися зазначенням даних паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, а на заяві зазначається, що нотаріусом встановлено особу та перевірено

справжність підпису заявника. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса (проставлення печатки не вимагається).

Таким чином заява про прийняття спадщини може бути подана особисто спадкоємцем до нотаріуса, або надіслана поштою, а не подана через особу по довіреності.

Судом встановлено, що приватний нотаріус Сакал І.М. прийняла нотаріально посвідчену нотаріусом Російської Федерації заяву від імені відповідача про прийняття спадщини всупереч діючим нормам законодавства,

Враховуючи заявлені підстави позовних вимог щодо визнання недійсними заяви та довіреності суд не вбачає підстав для їх задоволення. При цьому суд зауважує, що вказані правочини посвідчені не на окупованій РФ території Криму.

Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю.

Позивачка вказує, що вони із ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом та мали спільний бюджет, вели спільне господарство.

Відповідно до глави 86 ЦК України за загальним правилом спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово та на підставі споріднення.

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Однак, положення зазначеної глави ЦК України передбачають також спадкування не тільки на підставі споріднення, а й за фактом спільного проживання (статті 1258 - 1265). Зокрема, за положеннями статті 1264 ЦК України передбачається, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини .

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права частина перша статті 129 Конституції України), забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та усунення від права на спадкування, та ухвалою суду від 05.10.2021 року позов залежно без розгляду (справа №522/6921/21).

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2 ст. 3 СК України).

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Така правова позиція викладена у постанові ВС від 07.02.2018р.по справі №127/1765/16-ц.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На підтвердження своїх доводів щодо проживання зі спадкодавцем однією своєю позивачка надала: 2 фотокартки (а.с.85,86), квитанції про оплату за ритуальні послуги поховання, копії правовстановлюючих документів на квартиру, Акт проживання від 13.01.2022 року (а.с.156), в якому вказано що час від часу позивачка з ОСОБА_42 залишали квартиру та проживали в іншому місці (без зазначення конкретних періодів).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Факт знайомства позивачки зі спадкодавицей ОСОБА_4 та на протязі багатьох років підтримання подружніх відносин, а також піклуванням та доглядом за нею під час її хвороби і до часу смерті в лікарні, поховання та вчинення всіх пов`язаних с цим ритуалів, знаходженням оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, та оплати за квартиру після смерті ОСОБА_4 відповідачем та третьою особою визнаються.

Проте будь-яких належних та допустимих доказів проживання позивачки разом з померлою суд не вбачає.

Позивачем не доведено належними, достатніми і допустимими доказами обставини спільного проживання сторін однією сім`єю у вказаний нею період, а саме: з 2014 року по 14.10.2020 року, оскільки встановлені обставини справи та ті підстави, на які вона посилалась в позові не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус члена сім`ї, які проживають однією сією.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святах, днях народжень, поминках, квитанції про оплату за лікування кішки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних сім`ї, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні сімейним.

Позивачем не доведено, що вона з померлою постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з померлою не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки досліджені в суді письмові докази у сукупності з показаннями свідків підтверджують лише факт дружніх турботливих стосунків між ними.

При цьому наявні в матеріалах справи 2 фотокартки суд вважає неналежним доказом, який би свідчив про проживання однієї сім`єю позивачки та померлою, оскільки не доводять будь-яких обставин про сумісне проживання останніх як сім`ї та ведення спільного господарства, а показання свідків не містять інформації, яка б свідчила про усталені сімейні стосунки між позивачкою та ОСОБА_4 з 2014 року до дня її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Саме по собі надання позивачем допомоги померлій за її життя та її поховання не є доказом проживання однією сім`єю з нею за відсутності доказів спільного проживання, ведення спільного господарства, пов`язаності осіб спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків,

Відповідні висновки містяться у постанові КЦС ВС від 28 серпня 2019 року № 588/350/15-ц.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін.

Встановивши, що позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про її проживання разом із ОСОБА_4 однією сім`єю щонайменше п`ять років до дня її смерті, що давало би підстави для визнання позивача спадкоємцем четвертої черги після смерті, урахувавши підстави позову та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10, 15-16, 202, 215, 1223, 1258, 1259, 1262, 1264, 1269 ЦК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 43, 44, 76-82, 84, 89, 210, 211, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання недійсними заяви про прийняття спадщини та довіреності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 26.06.2023 року

Суддя: Домусчі Л.В.