Справа № 461/984/19 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/1939/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Поронюка Ігоря Богдановича на додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2022 року в складі судді Даниліва Є.О. в справі за заявою відповідача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У жовтні 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Райхель Р.П. звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29000, 00 грн., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

09.11.2022 представник позивача подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 5000, 00 грн. Клопотання мотивує тим, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною та завищеною. Так, на підставі договору про надання правничої допомоги від 09.10.2019 укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Райхель Р.П. визначено гонорар адвоката у розмірі 29000, 00 грн, однак, предмет договору не передбачає надання правової допомоги адвоката в судовій справі, а передбачає лише надання юридичних послуг по питаннях пов`язаних із укладенням і виконанням договору купівлі-продажу. При цьому, із поданих до суду документів не вбачається, який обсяг послуг було надано відповідно до укладеного договору га чи стосуються такі послуги даної судової справи і яка сума коштів повинна бути сплачена саме за надання правової допомоги у даній справі. Протокол погодження гонорару від 09.10.2019 також не передбачає конкретної справи по якій надаються послуги, лише вказує на орієнтовну суму у розмірі 20 000 грн. за надання правової допомоги.

Оскаржуваним додатковим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2022 року заяву відповідача ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката, задоволено.

Cтягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 29000,00 грн. (двадцять дев`ять тисяч гривень 00 копійок) грн.

Додаткове рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Поронюк І.Б., вважає таке незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню.

Вважає, що суд не надав жодної оцінки тим фактичним обставинам, які були викладені у клопотанні представника позивача про зменшення витрат на правову допомогу.

Зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення не містить дати її складання відповідачем, тому є підстави вважати, що така подана з пропуском строку, встановленого ЦПК України.

Також зазначає, що відповідачем не було подано до суду орієнтовного розрахунку судових витрат за надання правової допомоги у даній справі в процесі розгляду такої, тому позивач не був обізнаний із тим, що може понести додаткові витрати, пов`язані з відшкодуванням відповідачу витрат на професійну правничу допомогу у разі відмови у задоволенні позову та не знав і не міг передбачити розмір таких витрат.

Крім цього, позивач звернувся до суду у лютому 2019 року, а договір про надання правової допомоги укладений у жовтні 2019 року, тобто під час розгляду справи у суді.

Відповідач не подавав доказів понесення документально підтверджених витрат пов`язаних із явкою в судове засідання та не звертався із заявою про їх відшкодування.

Протокол погодження гонорару від 09.10.2019 не передбачає конкретної справи по якій надаються послуги, лише вказує на орієнтовну суму у розмірі 20000,00 грн. за надання правової допомоги, доказів погодженої фіксованої суми суду не подано.

Покликається на судову практику.

Стверджує, що подані заявником документи не дають можливості встановити розмір витрат, тому у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

Просить скасувати додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2022 року та відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, у разі задоволення заяви ОСОБА_2 зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі до 5000,00 грн.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із п. п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

В свою чергу, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України

Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.п.1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно із п. 8 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, ухвалюючи додаткове рішення та стягуючи витрати на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що в задоволенні позову у даній справі відмовлено, при цьому стороною відповідача до закінчення судових дебатів зроблено відповідну заяву та протягом п`яти днів подано докази на підтвердження такої.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не подавав доказів понесення документально підтверджених витрат пов`язаних із явкою в судове засідання та не звертався із заявою про їх відшкодування не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції не вирішував питання у порядку ст. 138 ЦПК України.

Зважаючи на те, що рішенням суду першої інстанції у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, а сторона відповідача зробила відповідну заяву, вимоги про стягнення судових витрат за надану правову допомогу та ухвалення додаткового рішення, на перший погляд є підставними.

У цьому контексті колегія суддів відхиляє доводи про те, що заява про ухвалення додаткового рішення не містить дати її складання відповідачем, що дає підстави вважати, що така подана з пропуском строку, встановленого ЦПК України, оскільки заява надійшла до суду 20.10.2023, при цьому така була подана на поштове відділення, а з долученого конверту та за номером відправлення встановлено, що така подана у строк визначений ЦПК України.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, підставність та обгрнтованість вимог про стягнення судових витрат на правову допомогу, колегія суддів враховує таке.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до положень вказаної вище статті, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

09.11.2022 представник позивача подав заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення, у якому покликаючись на відповідні обставини просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, а в разі задоволення заяви ОСОБА_2 зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі до 5000,00 грн.

У статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про безпідставність поданої стороною відповідача заяви про ухвалення додаткового рішення та доказів на підтвердження такої з тих підстав, що договір про надання правової допомоги між відповідачкою та її представником був укладений у жовтні 2019 року, тобто вже під час розгляду справи у суді, оскільки позивач звернувся до суду у лютому 2019 року, поряд з цим не зрозумілими є такі доводи з огляду на те, що професійна правнича допомога потрібна в відритому судовому провадженні, а законом не передбачено час, коли має бути укладений договір.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Слідуючи висновкам викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених стороною відповідача витрат на правничу допомогу надано: договір від 09.10.2019 про надання правової (правничої) допомоги; протокол погодження гонорару до договору про надання правової допомоги від 09.10.2019, рахунок-фактуру № 05-09/2022 від 05.10.2022 (а.с. 198-200).

Так, згідно протоколу погодження гонорару до договору про надання правової допомоги від 09.10.2019 сторони договору (замовник та уповноважений) домовились, що розмір гонорару «Уповноваженого» за надання правової допомоги по даній справі виходячи з повідомлених замовником даних на стадії укладення договору складатиме орієнтовну суму двадцять тисяч гривень.

У рахунку-фактурі від 05.10.2022 крім суми гонорару, зазначено 9000,00 грн., як суму за участь у судових засіданнях (6 засідань по 1500,00 грн), відтак, загальна вартість наданих послуг складає 29000, 00 грн.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або ) значенню справи.

Враховуючи доводи апеляційної скарги та мотиви заперечення сторони позивача проти заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів погоджується із тим, що стягнута судом сума на відшкодування судових витрат на правову допомогу є завищеною.

Так, дійсно слідуючи правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду викладеним у постанові від 19.02.2020, справа № 755/9215/15-ц, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з цим, процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, таким чином фіксованість гонорару у договорі не безумовним обов`язком суду стягнути такий, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Зазначене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, слідуючи якій заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як зазначено Верховним Судом в постановах від 10 грудня 2019 року у справі №160/2211/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Слідуючи висновкам викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

З протоколу погодження гонорару слідує, що відповідна сума (20000,00 грн) це гонорар за ознайомлення із наданими матеріалами та повне чи часткове виконання доручення замовника, а розмір такого може бути змінено виключно за згодою обох сторін.

Натомість рахунок-фактура, яким визначена інша сума, ніж сума погодженого гонорару, не підписаний замовником, тобто відсутні докази відношення останнього до відповідної суми, що свідчить про виставлення адвокатом рахунку в односторонньому порядку.

Таким чином, враховуючи усі обставини спірних правовідносин у сукупності, результат розгляду даної справи, складність та важливість такої для сторін, згоду із рішенням суду по суті спору, тобто відсутність даних про оскарження такого в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, що оскаржуване додаткове рішення необхідно змінити, зменшити суму стягнення хоча б з погляду зазначених вище обставин.

Іншими словами, категорія справи та обізнаність представника у такій, а також судовій практиці з цього приводу, що презюмується, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності та результатів розгляду такої, достатньою сумою витрат на правову допомогу, яку необхідно стягнути, буде 7 000,00 грн., що свідчить про часткову підставність апеляційної скарги та необхідність зміни оскаржуваного додаткового рішення.

Також колегія суддів бере до уваги фактично часткове визнання відповідних вимог стороною позивача, про що зазначено у запереченнях та апеляційній скарзі, а саме згоду про стягнення судових витрат у сумі 5000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду необхідно змінити, задовольнивши частково апеляційну скаргу з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Поронюка Ігоря Богдановича задовольнити частково.

Додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2022 року змінити.

Зменшити суму витрат на правову допомогу, стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму з 29000 грн. 00 коп. до 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

У решті додаткове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 грудня 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк