Справа № 453/2094/23
№ провадження 2-з/453/16/23
У Х В А Л А

22 грудня 2023 року Сколівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді Курницької В.Я., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 - про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , про визнання права користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 20 грудня 2023 року звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовом до відповідача - ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням.

Одночасно з позовною заявою, позивачем - ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову по цивільній справі, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та заборони вчиняти будь-які дії щодо вказаного житлового будинку.

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що, на переконання позивача, відповідач має намір зняти його з реєстрації та відчужити житловий будинок без його відома. При цьому, у позовній заяві наголошує на тому, що відповідачем було подано позов до Сколівського районного суду Львівської області про втрату ним права на користування житлом. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2023 року у справі № 453/1831/23, ОСОБА_2 було відмовлено у визнанні ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В даний час, як зазначає позивач, його мати відповідач у справі, звернулася до реєстраторів про зняття його з реєстрації. Звертає увагу позивач і на те, що, працюючи начальником ізолятора тимчасового тримання № 4 ГУНП у Львівській області м.Пустомити, він постійно знаходиться на роботі, але щотижня приїжджає до батьківського дому, відвідує батьківську могилу, користується всіма своїми особистими речами, які перебувають в будинку, а також не має іншого житла.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що невжиття заходів до забезпечення позову суттєво ускладнить виконання рішення суду, на думку позивача, існує необхідність у забезпеченні позову. Враховуючи вищевикладене, просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Встановлено, що предметом позову є визнання за позивачем права користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що об`єктом захисту цивільних прав є житлові права позивача у справі ОСОБА_1 , а саме право користування останнім житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 ..

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, беручи до уваги предмет позову, а також ту обставину, що відчуження відповідачем житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , фактично унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав, за захистом яких позивачі звернулися до суду, суд вважає, що є необхідність вжиття заходів до забезпечення позову.

В той же час, щодо необхідного, достатнього та співмірного способу забезпечення позову, суд зазначає таке.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 19 лютого 2021 року у справі № справа N 643/12369/19.

Крім того, суд вважає, що, з огляду на предмет спору, задля охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, існує необхідність забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо зняття ОСОБА_1 із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки співмірними заявленим позовним вимогам способами (видам) забезпечення позову може бути визнано лише заборону відчуження нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним, а також заборона вчинення дій щодо зняття ОСОБА_1 із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 - про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також будь-які дії щодо зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_1 .

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити усім органам реєстрації, що здійснюють декларування/реєстрацію місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміну місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснювати дії щодо зняття ОСОБА_1 із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.Я.Курницька