Справа № 206/6106/23
Провадження № 2-о/206/558/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.,

присяжних: Міненка Г.І., Дорошевського А.В.

за участю секретаря с/з Базарі М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги,

за участю:

прокурора Геник Л.С.

представника заявника лікаря-психіатра Корень М.Г.

особи стосовно якої розглядається заява ОСОБА_1

захисника-адвоката Довгаля С.М

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20 грудня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було госпіталізовано до психіатричного стаціонару.

За думкою комісії лікарів хвора являє собою безпосередню небезпеку для себе чи оточуючих.

У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр Корень М.Г. пояснила, що хвора вперше доставлена до вперше до лікарні у зв`язку з тим, що співробітниками патрульної поліції в рапорті зазначено, що остання вчиняла хуліганські дії, перебувала у неадекватному стані, намагалася вчинити самогубство та агресивно себе поводила себе. Наразі психічний стан ОСОБА_1 покращився. Підтримала заяву та просила її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не підтримала заяву лікаря та просила відмовити в її задоволенні.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви про її примусову госпіталізацію, оскільки наразі у неї нормальний психічний стан. Зазначила, що вона є особою переселенцем із міста Волновахи Донецької області. Вона приїхала дітьми до міста Дніпра, шукаючи прихисток, однак не могла знайти житло, перебувала з дітьми на вулиці, нічого не їла, проте дітей годувала та піклувалася про них. Потім вони прийшли з дітьми до церкви та просили їм надати притулок, однак допомогти їм ніхто не міг, внаслідок чого в неї трапився нервовий зрив, вона почала кричати та плакати. Погрожувала самогубством тільки для того, щоб її та дітей пожаліли та дали їй притулок. Будь-яких протиправних дій щодо своїх дітей не вчиняла. Дітей в неї відібрала служба захисту дітей, де вони наразі перебувають не відомо. Наразі її цивільний чоловік, який є військовослужбовцем їде до Дніпра, щоб її забрати. Її дядько є офіцером та мешкає у місті Полтава та може її разом з дітьми забрати до себе жити. Просила її відпустити, оскільки вона вагітна та дуже переживає за дітей. Вона є абсолютно здоровою людиною, будь-яких захворювань не має. Зазначила, що її наразі чекає брат чоловіка біля лікарні, якій також є військовим, що відвезти до дітей.

Адвокат Довгаль С.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки ОСОБА_1 є здоровою людиною, її психічний стан викликаний нервовим зривом у зв`язку з тими обставинами на які посилалася остання. Небезпеки для себе чи оточуючих не становить.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника лікаря-психіатра, заінтересованої особи, адвоката, думку прокурора, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 1489-ІІІ від 22 лютого 2000 року (далі Закон), особа, яка досягла 14 років, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги добровільно - на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, зокрема, на підставах, передбачених ст. 14 Закону.

В силуст. 14 Законуособа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

У судовому засіданні було встановлено, що 20 грудня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було госпіталізовано до психіатричного стаціонару за направленням лікаря КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР Локатош С.А. у зв`язку із наявністю у пацієнта тяжкого психічного розладу.

При обстеженні психічного стану ОСОБА_1 в КП «ДБКЛ з НПД» ДОР комісія лікарів виявила, що остання збуджена, поводиться неадекватна, імпульсивна. Діагноз: гострий поліморфний психотичний розглад.

Та обставина, що ОСОБА_1 являє собою небезпеку для себе чи оточуючих, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Наразі психічний стан ОСОБА_1 є задовільним, що також підтверджено лікарем ОСОБА_2 , а також зазначила, що бачила чоловіка у військовій формі, який чекає на ОСОБА_1 біля лікарні.

Крім того, суд під час вирішення порушеного лікарнею питання, звертає увагу, що стаття 8 Конвенції передбачає право людини на повагу до приватного життя та умови, за яких втручання в приватне життя є виправданим, серед яких, зокрема: законна підстава, законна ціль (мета), та додаткова умова, за якою втручання має бути «необхідним в демократичному суспільстві». Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (справа «Кутцнер проти Німеччини», п.60, та рішення від 18.12.2008 року «Савіни проти України»).Поняття «приватне життя» у практиці ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, в т.ч. здоров`я людини, медичне втручання.

Пунктом 2 Конвенції передбачено, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Враховуючи вищевикладене та даючи оцінку доказам, що були зібрані в ході розгляду справи, суд приходе до висновку, що у задоволенні заяви КП «ДБКЛзНПД» ДОР слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 212, 259, 263-265, 268, 339-342 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя О.В. Поштаренко

Присяжні: Г.І. Міненко

А.В. Дорошевський