Справа №464/2262/23
пр № 2-з/464/42/23
У Х В А Л А

22 червня 2023 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова в складі

головуючого-судді Мички Б.Р.

з участю секретаря судового засідання Ірочко М.Ю.

розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Галайського Ореста Вікторовича про забезпечення позову у цивільній справі №464/2262/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна,

встановив:

У провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 08.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

21.06.2023 через канцелярію суду представник позивачів подав до суду заяву про забезпечення позову, а саме: 1) забезпечити позов у справі 464/2262/23 шляхом заборони ОСОБА_3 та будь яким іншим особам вчиняти дії спрямовані на відчуження, зміну, призначення, виду, вигляду, конфігурації майна та вчиняти будь які інші дії щодо нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 01; 2) заборонити органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції државного реєстратора речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, вносити зміни в державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав та їх обтяжень записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо відчуження чи реєстрації права власності на об"єкт нерухомого майна, а саме: майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 01; 3) накласти арешт на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 01.

В обґрунтування такої посилається на те, що предметом даного спору є витребування майна за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. В єдиному державному реєстрі речових право на нерухоме майно міститься запис про ОСОБА_3 як власника спірного приміщення за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Однак, відповідач по справі ОСОБА_3 не є законним власником даного приміщення, оскільки, підстава на якій він набув право власності була скасована в судовому порядку. Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 01.03.2018р. у справі №457/171/18 було затверджено мирову угоду, якою зокрема, було визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлові будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Однак, Постановою Львівського апеляційного суду від 02.09.2019р. у справі №457/171/18 було скасовано ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 01.03.2018р. у справі №457/171/18. Незважаючи на те, що ухвала суду, як документ, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності, була скасована, відповідний запис та відомості в державному реєстрі речових право на нерухоме майно залишились. Разом з тим, ОСОБА_3 розуміючи, що таке рішення суду набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, не вжив жодних заходів спрямованих на виконання такого рішення суду. Відповідачем не було передано майно позивачам, не повернуто ключі та документи на майно, не вчинено дій спрямованих не внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказують, що відповідач може вільно відчужити спірне майно, або вчинити будь які дії з ним, які унеможливлять захист порушених прав та інтересів позивачів, оскільки, фактично, навіть звернувшись до нотаріуса, державного реєстратора, або іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, при перевірці актуальних даних будуть відображатись відомості про власника спірного майна ОСОБА_3 . Не забезпечення позову в даному випадку, навіть за умов в подальшому прийняття рішення суду на користь позивачів, може призвести до необхідності позивачам звертатись до суду ще з одним або декількома позовами, або взагалі, унеможливить забезпечити реальний захист прав та інтересів позивачів. Просили заяву задовольнити.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

З урахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч.1 ст.153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.150ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншимособам вчинятидії щодопредмета споруабо здійснюватиплатежі,або передаватимайно відповідачевічи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними в п.4постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову`розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із роз`яснень п.6 названоїПостанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

У рішенні Конституційного Суду України від 16 червня 2011 року №5-рп/2011у справі № 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленогост.55 Конституції України.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 331/3944/18 (провадження № 61-11311св19).

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 01.03.2018 року у справі №457/171/18 затверджено мирову угоду, якою, зокрема, визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлові будівлі та споруди, загальною площею 2715 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Актуальність права власності та належність відповідачу на праві власності майна, переліченого у заяві про забезпечення позову, підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 лютого 2023 року за № №324146763, реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 001.

Постановою Львівського апеляційного суду від 02.09.2019 ухвалу Трускавецького районного суду Львівської області від 01 березня 2018 року скасовано та справу направлено в суд першої інстанції для продовження розгляду. Підставою для скасування вищевказаної ухвали Львівським апеляційним судом слугувало те, що затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції не врахував, що на об`єкти нерухомого майна, які є предметом мирової угоди накладений арешт ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 12.06.2017 року №462/2466/17 в межах кримінального провадження №000088, розпочате відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3, ч.4 ст.190, ст.356 КК України.

Згідно відомостей з Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 14.06.2017 року щодо об`єктів, які стали предметом мирової угоди, затвердженої судом 01.03.2018 року, такий арешт накладено, зокрема, на 1/2 нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 001

Ухвалою Трускавецького районного суду Львівської області від 12 травня 2020 р. вказану позовну заяву залишено без розгляду.

Згідно з ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

З огляду на вищезазначене, вивчивши матеріали позову та заяву про забезпечення позову, оглянувши долучені документи до таких, в їх сукупності та виходячи із обставин справи, беручи до уваги те, що між сторонами виник спір з приводу витребування майна, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог представника позивача щодо забезпечення позову, а оскільки невжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку, може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивачів за захистом яких вони звернулися до суду, а тому суд вважає, що слід обрати один із вказаних заходів забезпечення позову, а саме заборонити ОСОБА_3 та будь яким іншим особам вчиняти дії спрямовані на відчуження, зміну: призначення, виду, вигляду, конфігурації майна та вчиняти будь які інші дії щодо майна за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.

Разом з тим, суд вважає за доцільне задовольнити заяву частково, оскільки забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу ОСОБА_3 та будь яким іншим особам вчиняти дії спрямовані на відчуження, зміну: призначення, виду, вигляду, конфігурації майна та вчиняти будь які інші дії щодо майна за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, повною мірою забезпечить позов та відповідатиме меті забезпечення позову та принципам розумності та співрозмірності, та достатньою мірою гарантування досягнення дієвості такого заходу забезпечення у даному спорі. Відтак, в задоволенні заяви про забезпечення позову в іншій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст.149-153,222,247,259-261,353-355ЦПК України-

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Галайського Ореста Вікторовича про забезпечення позову у цивільній справі №464/2262/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 та будь яким іншим особам вчиняти дії спрямовані на відчуження, зміну: призначення, виду, вигляду, конфігурації майна та вчиняти будь які інші дії щодо майна за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Стягувач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Боржник: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 22.06.2023 року.

Суддя: Мичка Б.Р.