П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

за участю секретаря СЛИВКИ С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 308/11948/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Виконавчий комітет Ужгородської міської ради Закарпатської області як орган опіки та піклування, про визначення способу участі батька у вихованні дитини, у спілкуванні з нею та усунення перешкод у здійсненні батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 травня 2022 року, повний текст якого складено 26 травня 2022 року, головуюча суддя Хамник М.М., -

встановив:

07.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони з 10.06.2017 перебували в шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Шлюб розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.11.2019, після розірвання шлюбу син проживає з матір`ю, а також з батьками колишньої дружини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.03.2021 з позивача стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання сина.

Після розлучення з відповідачкою почалися непорозуміння щодо участі позивача у вихованні сина. Батьки колишньої дружини негативно впливають як на відповідачку, так і на дитину, чинять на них тиск. Відповідачка маніпулює своєю можливістю фактично визначати порядок і обсяг спілкування батька з сином, створює штучні перешкоди позивачу під час відвідування дитини, що унеможливлює нормальне спілкування з сином, налагодження нормального контакту з ним.

Спроби позивача врегулювати всі питання за домовленістю з відповідачкою призводять до конфліктів через дії останньої.

25.03.2020 Виконавчий комітет Ужгородської міської ради прийняв рішення про визначення способу участі батька у вихованні дитини, яке позивач виконує попри рекомендаційний характер цього рішення, позаяк хоче, щоб із цього приводу було менше конфліктів. Проте, це рішення не виконує відповідачка, яка його фактичного ігнорує.

Залишитися сам на сам позивач із сином не може, забирати сина додому не дозволяє відповідачка, про ночівлю дитини у батька мови взагалі немає. Позивач не мав можливості особисто привітати сина навіть із днем народження.

Своїми діями відповідачка не лише створила штучні перешкоди батькові дитини у спілкуванні, але й порушує права дитини. Тим часом, батьки дитини мають рівні права на її виховання, на участь у її житті, на спілкування з нею, мають вирішувати ці питання спільно тощо. Батько дитини, який проживає окремо від неї, має право на особисте спілкування з дитиною, а інший із батьків не вправі перешкоджати в цьому. Контакт батька із сином необхідний для нормального розвитку дитини.

Не існує жодних об`єктивних перешкод для нормального спілкування позивача із сином, позивач є здоровою людиною, не має шкідливих звичок і не може негативно впливати на дитину.

Посилаючись на ці обставини, на норми СК України щодо прав батьків і дітей, на інші норми законодавства щодо захисту прав дитини та забезпечення її контакту з батьками, нормального розвитку, позивач ОСОБА_1 просив:

зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

визначити наступні способи його участі у вихованні сина, особисте спілкування:

- побачення два рази на тиждень без присутності матері у вівторок та четвер з 15-00 до 20-00 за місцем перебування сина або за місцем його проживання; якщо батько у визначений час не зможе зустрітися з сином, то він про це повідомляє його мати ОСОБА_2 ;

- у день побачення з сином він має право забирати його особисто з дому/садочку/школи чи іншого місця, де він в той час буде знаходитись, проводити час із ним без присутності матері чи інших її родичів та повертати сина додому до 20-00 чи в інший час, який буде погоджений з відповідачкою ОСОБА_2 ;

- під час перебування дитини у дитячих навчальних закладах відвідувати дитину без обмеження у часі, з урахуванням розкладу навчально-виховного процесу;

- у вихідні дні (суботу та неділю) кожного І та III тижня місяця забирати сина з 10-00 суботи до 19-00 неділі з ночівлею у батька за бажанням дитини без присутності матері;

- спільний відпочинок батька з сином без присутності матері (з правом відпочинку за кордоном) не менше чотирьох тижнів щорічно у літній та зимовий період чи іншу пору року для спільного з дитиною відпочинку та оздоровлення; за результатами домовленості між батьками період та час відпочинку дитини з батьком може бути змінений;

- на випадок хвороби дитини відвідування батьком дитини здійснюється за місцем її проживання чи місцем її перебування без здійснення перешкод у відвідуванні іншою стороною чи особами;

- необмежене спілкування з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

- у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення батька з сином, або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком;

зобов`язати відповідачку надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, відпочинку, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто за два дні до дня настання таких обставим.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.05.2022 позов задоволено частково:

зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

встановлено способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною наступним чином:

- кожну середу з 17-00 до 19-00;

- кожну 1 та 3 суботу місяця з 10-00 до 19-00;

- кожну 2 та 4 неділю місяця з 10-00 до 19-00;

- за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, ОСОБА_2 у найближчий вихідний день після дня народження сина для проведення святкування з сином з 10-00 до 19-00; у цей час батько вправі забирати дитину з дому з метою відвідування з нею дитячих розважальних закладів;

зустрічі проводити без присутності матері дитини із обов`язковим урахуванням стану здоров`я дитини, її інтересів та потреб; після проведення зустрічей, батьку вчасно приводити дитину до місця проживання матері дитини;

зобов`язано ОСОБА_2 : надати ОСОБА_1 можливість спілкування з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засобами телефонного зв`язку; надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, відпочинку, а у разі настання таких змін, зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 особисто за два дні до настання таких обставин.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605,00 грн рахунок у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Відповідачка ОСОБА_2 оскаржила рішення суду як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи скарги зводяться до такого.

Органом опіки та піклування позивачу встановлено порядок побачення з сином, проте, позивач цей порядок не виконує, а його звернення до суду є лише незгодою з порядком і режимом життя дитини, що встановився. Суд не дав оцінки цим обставинам.

Позивач має заборгованість за аліментами, що стягнуті з нього на утримання сина, що свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків, однак, суд першої інстанції цього не врахував.

Позивач не довів існування будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною і таких перешкод немає. Натомість докази, якими відповідачка мотивувала заперечення проти позову, суд відхилив без наведення відповідних мотивів.

Спілкування з дитиною без урахування режиму її життя та без участі матері може порушити інтереси дитини.

Відповідачка просить рішення суду скасувати та відмовити в позові повністю.

Позивач ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржує, відзиву на апеляцію відповідачки не подавав.

Заслухавши доповідь судді, врахувавши, що:

відповідачка ОСОБА_2 користувалася в суді першої інстанції правовою допомогою адвокатів Копчі В.В. та Човганина М.І.;

судове засідання, призначене апеляційним судом на 16.11.2022, було відкладене за заявою відповідачки ОСОБА_2 , що надійшла до суду в день судового засідання, відповідачка в засіданні була відсутня, причини неможливості своєї особистої явки до суду та причини неявки адвокатів не повідомила;

судове засідання, призначене апеляційним судом на 27.03.2023, було відкладене за клопотанням відповідачки ОСОБА_2 , що надійшла до суду в день судового засідання, вмотивованим тим, що за день до судового засідання (26.03.2023) за доданою до заяви угодою сторін було припинено надання правової допомоги адвокатом Човганином М.І., тому потрібен час на пошук іншого адвоката, відповідачка в засіданні була відсутня, причини неможливості своєї особистої явки до суду не повідомила;

у судове засідання, призначене апеляційним судом на 31.05.2023, будучи належно повідомленим про нього відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, в день судового засідання подала заяву про відкладення судового розгляду, яку мотивувала тим, що не може врегулювати свої відносини з адвокатами, договори про надання правової допомоги та акти виконаних робіт їй адвокатами, які представляли її інтереси в суді першої інстанції, не надані, що позбавляє її можливості розірвати договори та укласти договори з іншими адвокатами, просила викликати адвокатів через Раду адвокатів Закарпатської області та витребувати в них копії договорів, оскільки їй не відомі їхні адреси та умови договорів, а тому просила судове засідання відкласти, причини неможливості своєї особистої явки до суду не повідомила;

справа стосується істотних, чутливих інтересів дитини та її батьків, розглядається тривалий час, позиції сторін неодноразово викладені письмово, явка відповідачки до апеляційного суду не визнавалася обов`язковою, її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи, в судові засідання до апеляційного суду відповідачка не з`явилася без поважних причин, а її дії в процесі мають явні ознаки зловживання процесуальними правами та свідомого затягування апеляційного розгляду справи (ст. 12 ч. 4, ст. 43 ч. 2 п.п. 1, 2, 6, 7, ст. 44 ч. 1, ч. 2 п. 1, ст. 131 ч. 3, ст. 372 ч. 2 ЦПК України), процесуальні права відповідачки на участь в апеляційному розгляді справи були судом забезпечені,

заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шаранича С.С., який апеляцію не визнав, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи учасників процесу, суд приходить до такого.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не дає оцінки рішенню в частині, в якій воно не оскаржується, та бере до уваги відповідні факти і обставини остільки, оскільки це необхідно для розгляду справи за апеляційною скаргою (ст. 367 ч. 1 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей.

Згідно зі ст. 3 ч. 1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 (Конвенція про права дитини), ст. 7 ч.ч. 7, 8, 9 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,… судами, адміністративними … органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Особа діє у цивільних, у тому числі, в сімейних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 7, 8 СК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 8).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.11.2019 у справі № 308/5195/19 шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , що був укладений 10.06.2017, розірвано (посилання в мережі Internet на Єдиний державний реєстр судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/85693368).

Позивач ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачка ОСОБА_2 разом із сином проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 1, 18 та ін.).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.03.2021 у справі № 308/13779/19 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 за місцем її проживання; стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття; допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць; постановлено, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (а.с. 21-24, https://reyestr.court.gov.ua/Review/96084233). У цьому рішенні суду вказується, серед іншого, на позицію батька дитини ОСОБА_1 про те, що сторони досягли домовленості про те, що син буде проживати за адресою АДРЕСА_2 , де проживає і мати дитини.

За виконавчим листом, виданим Ужгородським міськрайонним судом 12.08.2021 у справі № 308/13779/19, здійснюється Ужгородським МВ ДВС з 28.09.2021 виконавче провадження № 66951651 зі стягнення аліментів (а.с. 34-38).

На час розгляду справи судом першої інстанції син сторін ОСОБА_3 відвідував Заклад дошкільної освіти № 29 «Дивосвіт» загального розвитку Ужгородської міської ради Закарпатської області, характеризувався як активний, життєрадісний, відкритий, доброзичливий, навчальну програму засвоює задовільно, дитина охайна, доглянута (а.с. 33).

Між сторонами має місце спір із приводу участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_7 та у спілкуванні з ним.

Виконавчий комітет Ужгородської міської ради рішенням від 25.03.2020 № 161 «Про визначення способу участі у вихованні дитини» визначив способи участі у вихованні дитини та встановив ОСОБА_1 порядок побачення з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином:

- кожну суботу з 10:00 до 13:00;

- кожну неділю з 17:00 до 19:00;

- у день зустрічі батьку особисто забирати дитину з дому або іншого місця її перебування, завчасно попередивши про це матір дитини засобами телефонного зв`язку або повідомленням;

- зустрічі проводити у присутності матері дитини із обов`язковим урахуванням режиму дня, стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів та потреб (а.с. 7).

Пред`являючи вимогу про усунення перешкод у цьому, ОСОБА_1 посилався на те, що мати дитини перешкоджає йому в зустрічах із сином, у спілкуванні з ним, між ними з цього приводу почалися непорозуміння, відповідачка маніпулює своєю можливістю фактично визначати порядок і обсяг спілкування батька з сином, своїми діями унеможливлює нормальне спілкування з сином, налагодження особистого контакту з ним. Залишитися сам на сам позивач із сином не може, забирати сина додому, в тому числі, з ночівлею дитини у нього вдома, відповідачка теж не дозволяє. Спроби позивача врегулювати ці питання за домовленістю лише призводять до нових конфліктів. Такі дії матері шкодять передусім дитині.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 вказувала, що позивач сам не виконує встановлений вищевказаним рішенням органу опіки та піклування порядок участі батька у вихованні сина на побачень із ним і не надав доказів щодо наявності для цього перешкод з її боку. Позов батька дитини, на думку відповідачки, пов`язаний лише з незгодою батька дитини із встановленим порядком зустрічей із дитиною. Спілкування батька з дитиною без участі матері може порушити нормальний режим для дитини.

З матеріалів справи, зміст яких щодо характеру контактів між сторонами не заперечується ними по суті, з пояснень і заяв сторін у суді першої інстанції, з позицій сторін, які не змінилися на стадії апеляційного розгляду справи, убачається, що на даний час стосунки між сторонами є емоційними, напруженими, часом гостро конфліктними, батько не спілкується з сином близько року, сторони не можуть самостійно дійти згоди з питань участі батька у вихованні сина та у зустрічах із ним, не знаходять способів конструктивної взаємодії виходячи передусім із інтересів дитини, а не зі стосунків між собою, що не склалися.

Виконком Ужгородської міськради як орган опіки та піклування надав суду першої інстанції за вих. № 83/23/02-14 від 18.02.2022 висновок щодо розв`язання спору (ст. 19 ч.ч. 4, 5 СК України) (а.с. 92-94). Орган опіки та піклування встановив, що:

сторони проживають окремо, їхній син ОСОБА_7 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 ;

04.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до ЦНАП Ужгородської міської ради із заявою про визначення способів його участі у вихованні сина ОСОБА_7 , за цим зверненням рішенням Ужгородського міськвиконкому від 25.03.2020 № 161 було визначено способи участі батька у вихованні дитини та встановлено ОСОБА_1 порядок побачення з його малолітнім сином;

08.02.2022 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини заслухані пояснення батька та матері дитини, з яких установлено, що у батьків дитини існують непорозуміння в питаннях щодо участі батька у вихованні сина, батько стверджує, що мати дитини під різними приводами намагається не давати йому можливості спілкуватися з сином, мати вчинення перешкод заперечує, водночас бажає, щоб зустрічі батька з сином відбувалися виключно в її присутності, категорично заперечує проти ночівлі дитини у батька мотивуючи відсутністю в того належних умов проживання;

батько дитини не надав адресу житла, що його винаймає в Ужгороді, через що таке житло не обстежувалося;

враховуючи інтереси дитини орган опіки та піклування рекомендував встановити батьку дитини ОСОБА_1 такі способи участі у вихованні дитини та наступний порядок зустрічей із сином:

- кожну середу з 17-00 до 19-00;

- кожну 1 та 3 суботу місяця з 10-00 до 19-00;

- кожну 2 та 4 неділю місяця з 10-00 до 19-00;

- за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_2 протягом двох годин у день народження дитини, у цей час батько вправі провідувати дитину за місцем її проживання або забирати дитину з дому з метою відвідування з нею дитячих розважальних закладів;

зустрічі проводити без присутності матері дитини із обов`язковим урахуванням стану здоров`я дитини, її інтересів та потреб; після проведення зустрічей батьку вчасно приводити дитину до місця проживання матері дитини.

Складенню цього висновку передувало обстеження комісією Служби у справах дітей Сюртівської сільської ради Ужгородського району місця проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , де у двоповерховому шестикімнатному будинку зареєстровані батьки та брат позивача і наявні належні умови для проживання дитини (а.с. 91).

Конвенція про права дитини передбачає, що держави-учасниці:

зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ст. 3 ч. 2);

поважають відповідальність, права і обов`язки батьків … належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються (ст. 5);

забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ст. 6 ч. 2);

забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини;

поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (ст. 9 ч.ч. 1, 3);

докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини; батьки … несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини; найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 ч. 1);

визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини;

батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 ч.ч. 1, 2);

жодне в цій Конвенції не торкається будь-яких положень, які більшою мірою сприяють здійсненню прав дитини і можуть міститися: a) в законі Держави-учасниці, або b) в нормах міжнародного права, що діють щодо даної держави (ст. 41).

Відповідно до національного законодавства, яке узгоджується з приписами Конвенції про права дитини:

регулювання сімейних відносин здійснюється СК України з метою, зокрема, утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1 ч. 2 СК України);

сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою;

сімейні права не можуть бути передані іншій особі, а сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу;

невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених СК України (ст. 14 ч. 1, ст. 15 ч.ч. 1, 4 СК України);

кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51 Конституції України);

мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; за загальним правилом, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 ч.ч. 1, 2 СК України);

батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст. 150 ч.ч. 1, 2, 3, 4 СК України, ст. 12 ч. 1 Закону України «Про охорону дитинства»);

батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ст. 151 ч. 1 СК України);

дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї (ст. 152 ч. 2 СК України);

мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 ч. 1 СК України);

батьки мають право на самозахист своєї дитини (ст. 154 ч. 1 СК України);

здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності;

батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст. 155 ч.ч. 1, 2 СК України);

питання виховання дитини, за загальним правилом, вирішується спільно;

той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею;

той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини;

батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини; договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 157 ч.ч. 1, 2, 3, 4 СК України);

за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї; рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення;

рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання (ст. 158 ч.ч. 1, 2 СК України);

якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод;

суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування;

в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи;

під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ст. 159 ч.ч. 1, 2 СК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Оцінюючи фактичні обставини справи, правові позиції сторін, наявні докази і матеріали в сукупності та у взаємозв`язку з нормами законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, колегія суддів приходить до таких висновків.

Рівність прав і обов`язків батьків при вирішенні питань щодо виховання та розвитку дитини, наявність у того з батьків, який проживає окремо від дитини, права на спілкування з нею та обов`язок того з батьків, з яким проживає дитина, не чинити другому з батьків перешкод у цьому випливають із закону, відповідають суті сімейних відносин і моральним засадам суспільства та не можуть заперечуватися як такі. Висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору поза сумнівом має істотне значення, проте, не є абсолютним, суд враховує такий висновок виходячи з конкретних обставин справи, з реальних умов, у яких батьки дитини реалізують (реалізуватимуть) свої права, виконують (виконуватимуть) батьківські обов`язки та маючи передовсім на увазі забезпечення найкращих інтересів дитини.

Батько дитини, який проживає окремо від неї, не може бути без передбачених законом і доведених підстав позбавлений права на особисте спілкування з дитиною та на участь в її вихованні, окрім цього, батько повинен виконувати покладені на нього законом та відповідно до моральних засад суспільства обов`язки, які випливають із факту батьківства, рівно як і дитина не може бути так само позбавлена права на особисте спілкування з батьком чи бути необґрунтовано обмежена в цьому праві. Особисте спілкування батька з сином передбачає, в тому числі, й зустрічі без присутності інших осіб, якщо для цього не існує об`єктивних перешкод, у чому, власне, й полягає можливість саме особистісних, довірчих стосунків, встановлення та налагодження особистісного, емоційного контакту між батьком і сином. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За обставинами справи, мати дитини категорично заперечує проти зустрічей батька з сином без її присутності, що, поряд із іншим уже само по собі слугує перешкодою в зустрічах батька з дитиною та у спілкуванні з нею. Проте, у справі не встановлено та не підтверджено в належний процесуальний спосіб доказами, що спілкування батька з сином за відсутності матері завдасть дитині шкоди, не відповідатиме найкращим інтересам дитини, суперечитиме інтересам виховання та розвитку дитини.

Мати дитини не довела наявності об`єктивних перешкод для зустрічей батька з сином без її присутності, негативного впливу батька на нормальний розвиток дитини тощо. Погодитись із позицією матері дитини, яка послідовно і безкомпромісно заперечує можливість зустрічей батька з дитиною без її присутності як таку, що загалом радикально обмежує зустрічі та можливість батька спілкуватися з сином і брати участь у його вихованні, не можна, оскільки обґрунтовані і доведені підстави для такої позиції не встановлені, а відмова за встановлених обставин батькові та сину в таких зустрічах тягтиме порушення їхніх прав. Натомість батько дитини послідовно демонстрував прагнення до спілкування з нею, бажання брати участь в її вихованні, наполягав на наданні йому можливості зустрічатися з дитиною, звертався до органу опіки та піклування по вирішення відповідних питань, що підтверджується наявними в справі доказами і матеріалами.

З огляду на позиції сторін у справі та її матеріали, у суду не викликає сумнівів, що в силу як об`єктивних обставин, так і суб`єктивних чинників тривалий час, що пройшов з моменту припинення сімейних стосунків подружжя, тривале роздільне проживання батька окремо від дитини та її матері призвело до фактичного домінування матері в житті сина та спричинило відповідний вплив на дитину. На тлі конфліктних стосунків колишнього подружжя такий вплив має істотне значення для формування ставлення дитини до батька, на бажання зустрічатися з ним тощо.

Участь батька в матеріальному утриманні дитини є його обов`язком і є елементом забезпечення нормального розвитку і виховання дитини, однак, спори батьків щодо такого утримання, щодо виконання батьком свого обов`язку самі по собі не можуть розглядатися як підстава для відмови батькові в особистому спілкуванні з дитиною, а відповідні обставини можуть доводитися та враховуватися, зокрема, в контексті їх впливу на розвиток і виховання дитини. Тож міркування відповідачки про наявність у батька дитини заборгованості за аліментами не мають стосунку по суті до справи, що розглядається.

Жодні наявні в справі докази та матеріали (безвідносно до порядку одержання певних документів, їх статусу як певного виду доказів) не вказують на негативний вплив батька на дитину, не передбачають обмежень для батька у спілкуванні з дитиною, окрім тих, що підлягають врахуванню з огляду на вік і рівень розвитку дитини. Колегія суддів враховує серед іншого, що роль батька у вихованні сина, власне наявність батька, який, при цьому, бажає брати участь у вихованні сина, є істотною та необхідною умовою для правильного виховання та розвитку дитини. Мати дитини не висунула та не обґрунтувала розумних заперечень щодо цього.

Отриманий на стадії судового розгляду справи висновок органу опіки та піклування загалом є обґрунтованим і об`єктивно відображає ситуацію, що склалася.

У справі слід визнати доведеним, що матір`ю дитини вчиняються фактично перешкоди батькові дитини у зустрічах та в спілкуванні з нею, відповідні доводи ОСОБА_1 не спростовані ОСОБА_2 та підтверджуються як документальними матеріалами справи, так і узгоджуються з заявленими та підтриманими правовими позиціями сторін у справі. За відсутності для того обґрунтованих і доведених причин, як це має місце в справі, перешкоди для батька у регулярному спілкуванні з сином протиправні і суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що такі не відповідають найкращим інтересам дитини.

Апеляційний суд зауважує, що вимога батька дитини про усунення матір`ю дитини йому перешкод у спілкуванні з сином не поглинається вимогою про встановлення певного порядку (графіка) спілкування з дитиною та не розв`язується з вирішенням такої вимоги, а має самостійний характер, оскільки є загальною вимогою про усунення будь-яких неправомірних перешкод, які можуть бути різноманітними за видом і за часом вчинення.

Суд першої інстанції врахувавши фактичні обставини справи та дії і правові позиції сторін, виходячи передусім з пріоритету інтересів дитини задовольнив позов частково, відповідним чином обмежив заявлений ОСОБА_1 порядок і графік зустрічей із сином ОСОБА_7 та певним чином змінив отриманий на стадії розгляду справи порядок і графік зустрічей батька із сином, що був визначений у висновку органу опіки та піклування.

Апеляційний суд не має підстав не погоджуватися з висновками суду першої інстанції, правильність по суті та законність рішення якого не спростована апелянтом. Під час апеляційного розгляду справи сторони не знайшли можливості досягти згоди зі спірних питань. Належне виконання батьками дитини вищезгаданого порядку, встановленого судом, колегія суддів вважає наразі достатнім для реального вирішення ситуації, що склалася, та для оцінки дійсних намірів сторін, добросовісності їх дій.

Водночас суд наголошує, що відповідні обставини не належать до незмінних і можуть змінитися, зокрема, внаслідок належної і добросовісної взаємодії батьків дитини в її найкращих інтересах з метою забезпечення контакту та спілкування з обома батьками, які зобов`язані виходити передусім із інтересів дитини, яка дорослішає, сприяти один одному в інтересах дитини у здійсненні сімейних і цивільних прав та у виконанні відповідних обов`язків, не чинити всупереч закону перешкод у цьому. Батьки повинні вживати всіх можливих і залежних від них заходів для налагодження (відновлення) нормального позитивного спілкування і контакту дитини з обома батьками. Зрештою, батьки дитини вправі за домовленістю збільшити кількість зустрічей батька з дитиною, визначити інші їх порядок і тривалість, із плином часу та можливою зміною обставин не позбавлені права встановленим порядком у будь-який час по-новому врегулювати спірне питання, досягти домовленості, укласти відповідну угоду і т.ін.

Відтак, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію відповідачки, доводи якої правильності по суті, законності та справедливості рішення суду першої інстанції в частині, в якій було задоволено позов, не спростовують, слід залишити без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 травня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 21 червня 2023 року.

Судді