ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5040/23 Справа № 213/2875/22 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 213/2875/22

провадження № 22-ц/803/5040/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 213/2875/22 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Універсал Банк» та ОСОБА_1 ,

на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року (суддя Попов В.В.), ухваленого в приміщенні Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області повне судове рішення складено 01 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В листопаді 2022 року АТ «Універсал Банк» звернулося до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , в обґрунтування якого посилалося на те, що 02.08.2018 року відповідач, скориставшись проектом «monobank», звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву, яка разом з Умовами, Тарифами, паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг, та отримав кредит у розмірі 60 000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, але свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, допустив прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, у зв`язку із чим станом на 01.02.2022 року має заборгованість у розмірі 82 693,59 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати у справі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 02.08.2018 року в розмірі 57 882,71 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 736,62 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що анкета-заява відповідача від 02.08.2018 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків та відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а тому підстави для покладення на відповідача обов`язку по їх сплаті відсутні. У зв`язку з чим, суд першої інстанції зазначив, що суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованості за договором, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту, та дійшов висновку, що заборгованість за тілом кредиту становить 57 882,71 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, АТ «Універсал Банк» посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, стягнувши з нього заборгованість в розмірі 29 039,14 грн.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСІБ, ЯКІ ПОДАЛИ АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга АТ «Універсал Банк» мотивована тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Тим самим, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Так, у підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Вищезазначене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб договору, в тому числі погодження сторонами умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння ними електронного підпису (аналога власноручного підпису). Відповідно до виписки про рух коштів, всього за час користування карткою боржником у зазначений в позові період було проведено поповнень карткового рахунку на сумі 568 382,64 грн. За весь час користування карткою боржником у зазначений у позові період, витрати по картці становлять суму в розмірі 591 076,23 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку складається із використаного кредитного ліміту в розмірі 60 000,00 грн та овердрафту та становить загалом 82 693,59 грн.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно розрахував заборгованість за тілом кредиту, не врахувавши фактично внесені ним суми і вибірково віднісши їх до сплати відсотків за ставкою 37,2%, зокрема за 01.03.2021 року в розмірі 1 772,08 грн; за 01.12.2021 року в розмірі 315,48 грн; за 01.01.2022 року в розмірі 2 770,68 грн, на загальну суму 4 858,24 грн. Крім того, не врахував фактично внесені ним суми в розмірі 40 438,73 грн. Посилається на недоведеність того, що заборгованість за тілом кредиту разом з відсотками становить 77 390,21 грн, позивач не пояснив та не надав належних доказів щодо правильності формування цієї суми, адже останній запис за 01.08.2021 року у стовпці 3 розрахунку позивача з назвою «Залишок поточної заборгованості за наданим тілом кредиту» містить іншу суму 66 260,97 грн. Вважає, що, оскільки в анкеті-заяві від 02.08.2018 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, процентна ставка не узгоджена, то неправомірним та безпідставним є списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, отже, зроблений банком розрахунок, який враховував такі списання, не може бути покладений в основу судового рішення. Також посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги та належним чином не дослідив його контр розрахунок суми заборгованості, як доказ, який спростовує розмір боргу.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк», в якому відповідач посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги позивача, просить суд залишити її без задоволення.

Від АТ «Універсал Банк» відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

02.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» із заявою про відкриття карткового рахунку, підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг «Monobank», згідно з умовами якого отримав кредитні кошти.

Витягом з Умов в АТ «Універсал Банк», які викладені на банківському сайті https://www.Monobank.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою Monobank, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови.

В Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 02.08.2018 року зазначено, що ця заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту складають договір про надання банківських послуг, з яким заявник ознайомився і зобов`язується виконувати умови Договору.

Крім Тарифів, до кредитного договору банк додав Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Витяг з офіційного сайту «Універсал Банк» «Чорна картка monobank».

Згідно з п.5.3 розділу 2 Умов, банк на власний розсуд має право переглядати ліміт, про що повідомляти клієнта в електронному вигляді на номер мобільного телефону або у мобільному додатку.

Пунктом 5.6. Умов і правил визначено обов`язок Клієнта здійснювати операції в межах Кредитного ліміту з урахуванням вартості послуг відповідно до Тарифів.

Позичальник, в порушення вимог кредитного договору, свої зобов`язання щодо виконання належним чином взятих на себе зобов`язань за цим договором, не виконав, що потягло за собою виникнення простроченої заборгованості за кредитом.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованість за договором б/н від 02.08.2018 року станом на 01.02.2021 року становить 82 693,59 грн, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 77 390,21 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 5 303,38 грн.

Згідно з наданим відповідачем розрахунком, він витратив кошти з карткового рахунку у розмірі 527 421,78 грн, а повернув 498 382,64 грн, а тому, на думку ОСОБА_1 , сума заборгованості за тілом кредиту становить 29 039,14 грн.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга АТ «Універсал Банк» підлягає частковому задоволенню.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ «Універсал Банк», суд першої інстанції виходив з того, що анкета-заява відповідача від 02.08.2018 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків та відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а тому підстави для покладення на відповідача обов`язку по їх сплаті відсутні. У зв`язку з чим, суд першої інстанції зазначив, що суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованості за договором, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту, та дійшов висновку, що заборгованість за тілом кредиту становить 57 882,71 грн.

Апеляційний суд погоджується з вищезазначеними висновками, проте, суд першої інстанції помилився в здійсненні розрахунків та визначення фактичної заборгованості за тілом кредиту.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 статті 638 ЦК України).

Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон), згідно зі статтею 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, враховуючи, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень, викладене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду. Так, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, у тому числі Закону України «Про електрону комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.

АТ «Універсал Банк» посилається на те, що 02 серпня 2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що відповідач у справі погодився з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані йому для ознайомлення.

Факт підписання самої анкети-заяви від 02 серпня 2018 року сторонами визнається та не оспорюється.

Проте, наявні в матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг ОСОБА_1 не підписані, а тому, згідно з роз`ясненнями, що викладені в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін.

Підписана відповідачем Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг, містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги.

Позивач зазначав, що факт ознайомлення відповідачем з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі Анкети-заяви відповідач висловила свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису.

У матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів, їх підписання відповідачем відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що вказані Правила та умови кредитування не є складовою кредитного договору від 02 серпня 2018 року, укладеного шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви.

Предметом позову АТ «Універсал Банк», зокрема є стягнення заборгованості за тілом кредиту, що відповідає суті кредитних правовідносин, оскільки, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, а також виходячи з вимог частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тобто, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Звертаючись до суду з позовом, банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості станом на 01 лютого 2022 року. При цьому, як випливає з наданого позивачем розрахунку заборгованості, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом, про що зазначалось вище, АТ «Універсал Банк» здійснювалось нарахування та списання відсотків не відповідно до положень частини 1 статті 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 37,2% (поточна ставка) за рахунок коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості. Так, за період з 30 вересня 2020 року по 01 лютого 2022 року відповідачем сплачено відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом в загальному розмірі 15 976,20 грн, зокрема 01.10.2020 року 251,64 грн, 01.01.2021 року 1 382,93 грн, 01.02.2021 року 1 580,10 грн, 01.03.2021 року 1 772,08 грн, 01.04.2021 року 2 070,57 грн, 01.05.2021 року 2 093,40 грн, 01.06.2021 року 2 229,52 грн, 01.07.2021 року 2 225,70 грн, 01.08.2021 року 2 370,26 грн. Зазначене відображено в відповідній графі розрахунку заборгованості.

Отже, зазначаючи про наявність заборгованості за тілом кредиту, позивач самовільно включив в неї нараховані відсотки, які фактично погашені позичальником, внаслідок чого банком збільшено заборгованість за тілом кредиту на 15 976,20 грн.

Крім того, АТ «Універсал Банк» неправомірно нарахував відповідачу за грудень 2021 року та січень 2022 року заборгованість за порушення грошового зобов`язання в загальному розмірі 5 303,38 грн, хоча докази погодження з відповідачем на вчинення вказаних дій позивач суду не надав і матеріали справи цього не містять. Вказану заборгованість банк самовільно нарахував відповідачеві, що відображено у розрахунку заборгованості.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті відсотків та відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а тому суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованості, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредита.

Разом з тим, суд першої інстанції помилився в розрахунках та встановленні дійсного розміру заборгованості у відповідача перед позивачем в частині тіла кредиту. Так, поза увагою суду залишився платіж відповідача на сплату відсотків 01 березня 2021 року в розмірі 1 772,08 грн. Крім того, суд безпідставно зменшив розмір заборгованості на 5 303,38 грн, оскільки така сума за наданим позивачем розрахунком не входить в загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а була відображена окремим пунктом.

Таким чином, заборгованість за тілом кредиту становить 61 414,01 грн (77 390,21 грн 15 976,20 грн).

Аналогічна позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом в постанові від 18 травня 2022 року у справі №697/302/20. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17).

Даних, що свідчать про повну сплату заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за цим кредитним договором у добровільному порядку відповідачем за час розгляду справи суду не надано. Крім того, відсутні у матеріалах справи беззаперечні, належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України.

Наданий відповідачем до апеляційної скарги контррозрахунок не спростовує вищезазначених висновків, а тому апеляційний суд не приймає його до уваги. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неврахування фактично ним внесених сум в розмірі 40 438,73 грн є безпідставними, оскільки зазначена сума погашення за наданим кредитом відображена в розрахунку заборгованості банку, й судом першої інстанції в цій частині платежі відповідача перевірені в повній мірі. Посилання відповідача на те, що сума 77 390,21 грн (тіло кредиту), яку просив стягнути позивач, не відповідає тій, що зазначена в розрахунку 66 260,97 грн, також є безпідставними, оскільки зазначена сума складається з залишку поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та залишку простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Інші доводи апеляційних скарг АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру заборгованості за кредитним договором від 02 серпня 2018 року, шляхом його збільшення з 57 882,71 грн до 61 414,01 грн.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» слід задовольнити частково, змінивши рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості за кредитним договором від 02 серпня 2018 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, шляхом його збільшення з 57 882,71 грн до 61 414,01 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене та те, що апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог, підлягає зміні й судове рішення в частині визначення витрат по сплаті судового збору, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції. Так, з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, підлягають стягненню в розмірі 1 842,56 грн. Крім того, з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги АТ «Універсал Банк», з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 158,92 грн. Отже, загальна сума судових витрат, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача становить 2 001,48 грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року змінити в частині розміру заборгованості за кредитним договором від 02 серпня 2018 року, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк», шляхом його збільшення з 57 882,71 гривень до 61 414,01 гривень.

В іншій частині рішення суду першої інстанції від 01 березня 2023 року по суті позовних вимог залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та переглядом у суді апеляційної інстанції, в розмірі 2 001,48 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло