Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2941/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Вербовець Берегівського району Закарпатської області помер його батько ОСОБА_4 .

Спадкодавець на день смерті був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 .

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями розташований в АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,48 га., в тому числі 0,42 га. сільськогосподарських угідь, під будівлями 0, 06 га., без присвоєного кадастрового номеру, із вказаним власником ОСОБА_4 (колишній мешканець АДРЕСА_1 ), яка розташована на території с.Вербовець Вербовецької сільської ради, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ЗК №030957 від 03.01.2002, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1211, цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель 0,18 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,30 га.

Спадкоємцями першої черги до майна померлого є дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 , які у встановлений законом строк до нотаріуса із заявами про прийняття такої не зверталися.

Заповіту покійний не залишив.

Позивач із народження і до дня смерті батька проживав і продовжує проживати у спадковому будинку, доглядає за будинком та територією.

За оформленням спадкових прав позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого батька ОСОБА_4 оформити які не зміг, оскільки відповідно до письмової відповіді №119/01-16 від 28.04.2023 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою такої відмови вказано відсутність оригіналу правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

Згідно з довідкою №155 від 23 березня 2023 року, виданою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», - « правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 не оформлялися Житловий будинок рахується за ОСОБА_4 на підставі довідки виконкому Вилоцької селищної ради від 14.03.2023 року за №74. Загальна корисна площа житлового будинку становить 88,4 кв.м., в тому числі житлова 41,9 кв.м. На земельній ділянці знаходиться: житловий будинок літ А,. Літня кухня літ Б, Сарай АДРЕСА_2 . Інвентаризаційна вартість майна станом на березень 2023 року становить 282277 грн.

Належність померлому ОСОБА_4 земельної площею 0,48 га, стверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ЗК №030957 від 03.01.2002, згідно якого ОСОБА_4 , мешканнць АДРЕСА_1 є власником земельної ділянки площею 0,48 га в тому числі 0,42 га. сільськогосподарських угідь, під будівлями 0,06 га., без присвоєного кадастрового номеру, із вказаним власником ОСОБА_4 (колишній мешканець АДРЕСА_1 ), яка розташована на території с.Вербовець Вербовецької сільської ради

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду належним чином посвідчену заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, однак подали через канцелярію суду належним чином посвідчені заяви, згідно яких вимоги позивача визнають, проти задоволення таких не заперечують та просять суд розглянути справу у їх відсутність.

Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України не обов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Вербовець помер батько позивача ОСОБА_4 .

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями розташований в АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,48 га., в тому числі 0,42 га. сільськогосподарських угідь, під будівлями 0, 06 га., без присвоєного кадастрового номеру, із вказаним власником ОСОБА_4 (колишній мешканець АДРЕСА_1 ), яка розташована на території с.Вербовець Вербовецької сільської ради, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ЗК №030957 від 03.01.2002, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1211, цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель 0,18 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,30 га.

Батько заповіту не залишив.

Спадкоємцями першої черги до майна померлого є дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 , які у встановлений законом строк до нотаріуса із заявами про прийняття такої не зверталися.

Родинні стосунки між померлим з відповідачами підтверджуються свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб ОСОБА_3 , свідоцтвом про шлюб ОСОБА_2 .

Позивач є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача.

Так, крім позивача спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця є відповідачі по справі, які до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталися та не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, що стверджується письмовими заявами відповідачів.

Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку позивач не має можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.2 ст 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України - спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч.1ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Нормами ч.3. ст.3 Закону України"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до вимог ст.116,131 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Згідно з ст.1225 ЦК України,право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз`яснено в п.10Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно з ст.125 ЗК України,право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Земельна ділянка площею 0,48 га цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель 0,18 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,30 га, належала спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК №030957 виданий 03 січня 2002 Вербовецькою сільською радою на підставі рішення 18 сесії 23 скликання Вербовецької сільської ради від 28 вересня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1211.

Як вбачається із довідки Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області №74 від 14.03.2023 року, згідно погосподарської книги №6 об`єкт погосподаського обліку 0297-1 житловий будинок в АДРЕСА_1 рахується за померлим ОСОБА_4 .

Позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно.

Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні оригінали документів про право власності на майно померлого/спадкодавця.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті ОСОБА_4 , має законне право на визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме :

- завершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею - 88,4 кв.м., в тому числі житловою - 41,9 кв.м.

- земельну ділянку загальною площею 0,48 га., розташовану с. Вербовець Вербовецької сільської ради, право власності на яку посвідчене копією Державного акта на право приватної власності на землю, виданого громадянину України від 03.01.2002 року серії ЗК IV-ЗК №030957, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1211, із вказаним власником ОСОБА_4 , який мешкав АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні 22.06.2023 року. Повний текст рішення виготовлено 27.06.2023 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо