Справа № 587/1859/23
20 грудня 2023 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: відділ «Служба у справах дітей» Хотінської селищної ради про визначення місця проживання дітей
Представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заявлені вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_3 з 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який рішення суду було розірвано. Від шлюбу мають двох доньок: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що з листопада 2021 року сторони проживають окремо, відповідач залишила помешкання, де вони проживали разом з позивачем, і діти залишилися проживати разом з батьком, що підтверджується довідкою та актом Хотінської селищної ради. Відповідач виїхала за кордон, діти спілкуються з нею по телефону, вона надсилає їм кошти. З урахуванням інтересу дітей просить визначити їх місце проживання разом з батьком.
Представником відповідача ОСОБА_2 було подано заперечення на позовну заяву, яку вважає необґрунтованою та заперечує проти позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав: у долученій позивачем довідки з місця роботи не зазначені його посада та розмір заробітної плати, що впливає на визначення рівня доходу позивача та його можливості утримувати двох дітей; у відповіді Хотінської селищної ради зазначено, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проживають сім осіб, проте не вказано хто власник житла та чи мають діти свої кімнати; у довідці Хотінського ліцею зазначено, що учениця 7 класу ОСОБА_9 нерегулярно відвідує заняття, але поважність пропусків не вказана, тобто в період проживання з позивачем, який був відповідальний за відвідування дітей школи, донька пропускала заняття. Крім того, зазначила, що Хотінська селищна територіальна громада включена до списку громад, де ведуться бойові дії, щодня потерпає від обстрілів з боку агресора, а селище Хотінь розташоване за 9 км від кордону з росією. На даний час відповідач проживає з доньками в Республіці Чехія, має візу строком до 31.03.2024 року, офіційно працевлаштована, має договір оренди житла, достатньо високий стабільний рівень доходу, діти відвідують навчальні заклади. Відповідач вважає, що на даний час перебування доньок разом з матір`ю у безпеці на даний час є пріоритетом для дітей та в їх інтересах, а проживання дітей разом з батьком у с. Хотінь у першу чергу загрожує їх життю та здоров`ю. А тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Представник позивача подала відповідь на відзив по справі, в якому зазначила, що відповідно до довідки, наданої ФОП « ОСОБА_10 », позивач працює на посаді підсобного робітника з 01.03.2023 року та отримує заробітну плату; щодо умов проживання дітей, то за місцем проживання позивача неодноразово проводилися обстеження житлово-побутових умов, на момент яких мати ОСОБА_4 разом з дітьми не проживала, виїжджала працювати за кордон та допомагала донькам фінансово, в актах обстеження вказано, що в дівчаток є окрема кімната з двоспальним ліжком, письмовим столом, кріслом та шафою для речей. Також зазначила, що у психолого-педагогічній характеристиці на доньку ОСОБА_8 вказано, що дитина на протязі навчання в 1 класі (коли проживала з батьком) проявляла себе як старанна учениця, мала досягнення достатнього рівня, а на даний час дівчинка проживає разом з мамою в Чехії, навчається не в повну міру своїх сил, на уроки виходить не систематично, втратила інтерес до навчання. Щодо загрози життю на здоров`ю дітей, то позивач запевняє, що ним створені всі умови для безпеки дітей та він ніколи не створював ніяких перешкод для обмеження відповідачу у спілкуванні з дітьми, не налаштовував їх проти матері, а приїхавши на початку літа відповідач попросила дітей на канікули лише на місяць до себе в Чехію, однак дітей не повернула.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позов.
Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених в запереченнях на позов.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив клопотання про розгляд справи без їх участі, покладається на розсуд суду.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 з 29.12.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та (а.с. 8, 9, 10).
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 19.01.2022 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 11).

Позивач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та має слідуючий склад сім`ї: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не родич ОСОБА_4 , 1983 р.н. (зареєстрована, але не проживає з листопада 2021 року), що підтверджується довідкою Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області №336 від 06.07.2023 року та актом-підтвердження про не проживання особи за місцем реєстрації від 03.07.2023 року (а.с. 15, 17).

Згідно довідки №327 від 06.07.2023 року, виданої виконкомом Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області та акту-підтвердження про проживання особи без місця реєстрації на території від 03.07.2023 року ОСОБА_3 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 разом з дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з листопада 2021 року по теперішній час (а.с. 16, 19).

Відповідно до довідок за № 11 та № 12 від 05.07.2023 року, виданих Хотінським ліцеєм Хотінської селищної ради, учениця 7 класу ОСОБА_5 не регулярно відвідує заняття в ліцеї. Дитина завжди охайна, доглянута, батько дитини спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дитини, мати ОСОБА_4 контактувала з класним керівником кілька разів за останній навчальний рік, із вчителями не спілкувалася. Учениця 2 класу ОСОБА_6 регулярно відвідує заняття в ліцеї, завжди охайна, доглянута. Батько дитини спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям, мати ОСОБА_4 контакту із ліцеєм не підтримує, із вчителями не спілкується. На заняттях (онлайн) завжди з дитиною були присутні бабуся або батько (а.с. 12,13).

Згідно характеристики №21 від 05.07.2023 року ОСОБА_3 працює у ФОП ОСОБА_10 з 03.01.2023 року, характеризується позитивно (а.с. 14).

У відповіді №579 від 06.07.2023 року на адвокатський запит №01/07-23 від 05.07.2023 року Хотінська селищна рада повідомляє, що комісією неодноразово проводилися обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час яких встановлено що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом з ним проживають його діти, батьки, брат та співмешканка брата. На момент перевірок мати дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з дітьми не проживала, зі слів ОСОБА_4 виїхала працювати за кордон, дітям допомагала фінансово, кожного місяця матеріальна допомога складала 4000-8000 грн (фото квитанцій додається). В дітей були всі необхідні речі для проживання (одяг, взуття, приладдя для навчання, гаджети для онлайн навчання), діти завжди відвідували школу та виходили на онлайн, в наявності завжди були продукти харчування та готова їжа. Діти всім забезпечені, в будинку чисто та охайно (а.с. 20, 21, 22, 23).

Як вбачається з долучених до заперечення представником відповідача довідок про забезпечення житлом, про розмір річного прибутку, угоди про виконання робіт та копії закордонного паспорта відповідача ОСОБА_4 , відповідач проживає у Республіці Чехія, має візу строком до 31.03.2024 року, офіційно працевлаштована в ТОВ «АГРОМЕР», має договір оренди житла та стабільний рівень доходу (а.с. 48,50,52,53,54).

На даний час діти сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з матір`ю ОСОБА_4 у Республіці Чехія, що не оспорюється сторонами.

З акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_3 станом на 22.11.2023 року вбачається, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживають разом з ОСОБА_3 батьки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . На момент перевірки в будинку тепло, чисто, всі спальні місця заправлені, на підлозі коврові покриття. В дівчаток є окрема кімната, в якій стоїть двоспальне ліжко, письмовий стіл, шафа. Оглянутий будинок належить батьку ОСОБА_3 (а.с. 76-77).

Згідно з ч.ч. 2, 8 та 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ч. 7-8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Тлумачення положень ст. 161 СК України свідчить, що до інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області № 17 від 08.11.2023 року в червні 2023 року мати ОСОБА_4 приїхала до дітей та за згодою батька забрала дівчаток з собою за кордон у зв`язку з тим, що селище, де проживали доньки, знаходиться в зоні бойових дій та постійно під обстрілами. На даний час мати разом з дітьми проживає за кордоном для безпеки життя дітей, працює офіційно. Службою були проведені обстеження умов проживання дітей, діти проживали разом із батьком, бабусею, дідусем, дядьком та його співмешканкою в смт. Хотінь Сумського району в приватному будинку зі зручностями. Враховуючи якнайкраще забезпечення інтересів дітей, проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на даний час разом з батьком в смт. Хотінь служба вважає не доцільним та таким, що не відповідає вимогам та безпеці дітей (а.с. 63).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору.

Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати інтереси самої дитини, оцінюючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19 (провадження № 61-19210св20).

Судом встановлено, що з листопада 2021 року діти сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали в смт. Хотінь Сумського району Сумської області разом з батьком ОСОБА_3 , який опікувався ними, займався їх вихованням та розвитком.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 визначений перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, з якого вбачається, що з 30.05.2022 року Хотінська сільська територіальна громада включена до списку громад, де ведуться бойові дії. На даний час вказана громада щодня потерпає від обстрілів з боку держави-агресора.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем не доведено, що визначення місця проживання дітей разом з ним відповідатиме їх якнайращим інтересам, сприятиме забезпеченню їх сталого духовного та фізичного розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, а також зважаючи на висновок служби у справах дітей, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 76-81, 89, 141, 229, 258-259, 263-265, 273, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 22.12.2023 року.

Суддя Л.М.Гончаренко