Провадження № 2/557/112/2023
Справа № 557/174/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Тишкуна П.В.

секретар судового засідання Гуменюк Н.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Щербяк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Гоща цивільну справу за позовом Гощанської селищної ради до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання поширеної інформації недостовірною та спростування інформації, стягнення шкоди завданої поширенням недостовірної інформації

У С Т А Н О В И В:

І. Суть спору

Гощанська селищна рада звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації ради, її посадових осіб, визнання поширеної інформації недостовірною та спростування інформації, стягнення шкоди завданої поширенням недостовірної інформації, яка була поширена в соціальній мережі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме в публічній групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка належить відповідачці ОСОБА_2

ІІ. Стислий виклад позицій учасників справи.

А. Позиція позивача.

Позивач просить

- визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію Гощанської селищної ради інформацію, розміщену 09.12.2022 невідомим учасником публічної групи «Тучинські будні» в соціальній мережі «Facebook» в публікації «Подивилася відео ОСОБА_3 …» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1

- зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, поширену щодо Гощанської селищної ради в соціальній мережі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в публічній групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в публікації « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1

- стягнути з ОСОБА_2 50000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовує наступним.

09.12.2022 невідомий учасник публічної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » опублікував наступний текст:

«Подивилася відео ОСОБА_3 про питання, які виносилися на позачергову сесію і просто душу розриває: СКІЛЬКИ ЦЯ ГОЩАНСЬКА СВОЛОТА ЩЕ БУДЕ НАС ПОЗОРИТИ ТА ПРИНИЖУВАТИ?

Ось посилання на саме відео та про саму суть:

ОСОБА_4 про все по-порядку.

14 листопада на своїй сторінці ОСОБА_5 публікує допис про те, як в ході надскладних перемовин йому вдалося за п`ять місяців плідної роботи та перемовин з Донецьким департаментом освіти… і в Гощу переїжджає Державний навчальний заклад «Бахмутський центр професійно-технічної освіти». Відверто скажу, що тоді дуже зраділа такій новині, бо в ОСОБА_6 не має жодного закладу для здобуття середньої освіти. Відразу в голові промайнуло кілька думок, про те, де ж цей заклад краще було б розмістити та створити належні умови.

І як ви думаєте: куди наша влада прилаштувала заклад в якому нараховується 475 дітей? А вона розпхала їх по підвалах. Іншого слова як розпхала то і підібрати важко. Одним словом, частина закладу буде в підвалі поліклінніки, частина в підвалі колишньої районної ради та адміністрації (де зараз ОСОБА_5 сидить), а ще частину відправили в Садове. Ну, а що: в Бахмуті сиділи по підвалах, то і в ОСОБА_6 можуть посидіти?!!! Видно той очільник ще не знав хто такий ОСОБА_5 , або просто погодився від безвихідності, щоб хоч десь прилаштуватися.

Гнів просто розпирає зсередини!!! Тварино, якщо ти читаєш це (а знаю, що читаєш) НЕ ПОЗОР нас всіх! Ти поробило собі кабінетів і всій своїй бля…й сворі в будівлях по всій ОСОБА_6 , а людей, які тікають від війни, втративши все, ти відправляєш, сволото, знову по підвалах…

Кабінет для прийому громадян в ЦНАПі (видно щоб люди не бачили, що в тій адміністрації твориться), кабінет у вже колишній селищній раді, два чи три кабінети в колишній районній районній раді… понасаджував по кабінетах половину кодла, яке тільки те і роблять що п`ють і ї…ся одне з одним по тих кабінетах…

А що депутати на сесії? А депутати як стадо баранів: що ОСОБА_5 скаже те і голосують, бо ж майже всі сидять на прикормлених місцях біля корита. Як один сказав: у них там дистанційне навчання, то можуть і в підвалах проводити…

Єдиний, хто дійсно вносив конструктивну пропозицію, щоб віддати приміщення колишньої районної ради для ПТУ, це ОСОБА_7 . Інші, як води в рот понабирали, ще й рот затикали.

Депутати, хіба вам самим не соромно??? Де ваша совість? Де гідність? Чи ви заради комфорту однієї людини позорите всю громаду та нехтуєте долями 475 дітей??? Ви люди чи тварини???

ОСОБА_8 , що зараз знайдеться громада, де голова на своєму місці (не тварина), і дуже швидко перетягне цей заклад до себе, створивши належні та комфортні умови для існування та розвитку закладу. От згадаєте мої слова.

Хотіла ще знайти відео цієї ганебної сесії, щоб всі могли подивитися дискусію вельми тепер не шановних депутатів, але відео вже ніхто не викладає бо прес-служба занята дописами та розкруткою персональної сторінки ОСОБА_5 та його самопіаром, за зарплату з бюджету громади, а зробити онлайн-трансляцію сесії це ж зараз надто складно.

Просто КРИК ДУШІ!»

Вказує, що інформація поширена невідомою особою є недостовірною, та такою, що не відповідає дійсності і порушує честь, гідність та ділову репутацію Гощанської селищної ради і її посадових осіб. Зокрема, в публікації недостовірною є інформація, що ДНЗ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » розміщено в підвальних приміщеннях. Крім того, з огляду на воєнний стан навчальний процес здійснюватиметься в дистанційному режимі, тому учні взагалі не перебуватимуть на території Гощанської територіальної громади.

Крім того, вказує на те, що дописувач висловлюється в непристойній формі, зокрема, ображає різкою, лайливою лексикою Гощанського селищного голову та посадових осіб Гощанської селищної ради, застосовує непристойні слова в адресу вказаних осіб.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в соціальній мережі «Facebook» публічної групи «Тучинські будні» було опубліковано коментар ОСОБА_2 , в якому остання написала: « ОСОБА_9 до моєї групи немає жодного відношення. Ця група створена мною. Всі дописи інших людей я погоджую самостійно. Розглядала варіант додати модераторами групи депутатів нашої ТГ але їм, на жаль, не довіряю». Вказаний коментар, на думку позивача, свідчить про те, що належним відповідачем за поширення інформації в соцмережі «Facebook» публічної групи «Тучинські будні» є відповідачка ОСОБА_2 .

Стверджує, що поширенням вищевказаної недостовірної інформації Гощанській селищній раді заподіяно моральну шкоду, яку внаслідок зниженню престижу, ділової репутації, необхідністю часу та зусиль для відновлення втраченого попереднього стану діяльності Гощанської селищної ради та її посадових осіб позивач оцінює в 50000,00 грн.

Б. Позиція відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Щербяк Ю.В. просила відмовити позивачу у позові з огляду на безпідставність позовних вимог. У відзиві на позов представник відповідача зазначила, що ОСОБА_2 не може бути належним відповідачем у справі, оскільки позивачем не доведено, що ОСОБА_2 дійсно є адміністратором групи «Тучинські будні», а у випадку, коли автор поширеної інформації невідомий, то належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено вказаний матеріал, тобто, корпорація «Meta Platforms Ink», яка є власником доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якому розміщено спірну інформацію.

Також, стверджує, що позивачем не доведено, що наведена інформація є фактичним твердженням, чи містить оціночні судження.

Крім того, зауважує, що межа допустимої критики щодо політичного діячи чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи, і публічні неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їхніх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Тому, посилаючись на свободу слова вважає, що поширеною інформацією не порушено нічиї права.

Зазначає, що в тексті спірної інформації жодного разу не звучать слова, направлені проти позивача, як юридичної особи, а критикуються дії окремих публічних осіб; не вживаються нецензурні чи образливі слова щодо позивача, як юридичної особи; наведена інформація відповідає дійсності, крім того є оціночними судженнями.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то представник відповідача зазначає, що відповідно до ст. 31 Закону України «Про інформацію» суб`єкти владних повноважень як позивачі у справах про захист честі, гідності та ділової репутації вправі вимагати в судовому порядку лише спростування недостовірної інформації про себе і не мають права вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Крім того, позивач не довів, що поширеною інформацією йому заподіяно будь-яку моральну шкоду, а також не обгрунтував її розміру.

ІІІ. Рух справи та процесуальні дії суду.

Ухвалою від 13.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 15.03.2023.

15.03.2023 задоволено клопотання представника відповідача, підготовче судове засідання відкладено до 19.04.2023.

Протокольною ухвалою від 19.04.2024 задоволено клопотання представника позивача, у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 01.05.2023.

Протокольною ухвалою від 01.05.2024 задоволено клопотання представника відповідача, у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 08.05.2023.

Ухвалою суду від 08.05.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 07.06.2023.

У судовому засіданні 07.06.2023 суд заслухав виступи учасників справи у судових дебатах, вийшов до нарадчої кімнати, по виходу з якої оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

IV. Пояснення учасників справи.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсягу. Пояснив, що поширеною інформацією порушено права як Гощанської селищної ради, як юридичної особи, так і селищного голови, як посадової особи, і депутатів, з яких і складається селищна рада, тому вона підлягає спростуванню повністю. Зазначив, що інформацію поширила саме відповідачка, оскільки інтернет-адреса особи, яка її поширила у « ІНФОРМАЦІЯ_6 » відповідає адресі відповідачки, яку та зазначала у заявах та клопотаннях, що надсилалися нею до позивача. Вважає, що у дописі під твариною мався на увазі селищний голова Гощі, а під стадом баранів депутати селищної ради, і ця інформація не відповідає дійсності. Що стосується розміру моральної шкоди, яку просить стягнути, пояснив, що виходив із судової практики.

Представниця відповідача проти задоволення позову заперечила з огляду на те, що відповідач є неналежним, оскільки не є автором контенту. Інформацію поширила анонімна особа, тому відповідальність за законом має нести власник сайту. Зазначила, що позивачем не доведено, що адміністратор групи «Тучинські будні» та ОСОБА_2 одна й та ж особа. Зауважила, що не вся інформація у дописі є недостовірною і підлягає спростуванню, зокрема, частина висловів, таких як «стадо баранів», «сидять біля корита» є оціночними судженнями. Також зазначила, що позивачем не обгрунтовано розмір моральної шкоди, і крім того, закон не передбачає стягнення моральної шкоди на користь суб`єкта владних повноважень.

V. Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин

09.12.2022 невідомий учасник публічної групи «Тучинські будні» опублікував наступний допис за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1

«Подивилася відео Юри Калюжного про питання, які виносилися на позачергову сесію і просто душу розриває: СКІЛЬКИ ЦЯ ГОЩАНСЬКА СВОЛОТА ЩЕ БУДЕ НАС ПОЗОРИТИ ТА ПРИНИЖУВАТИ?

Ось посилання на саме відео та про саму суть:

ОСОБА_4 про все по-порядку.

14 листопада на своїй сторінці ОСОБА_5 публікує допис про те, як в ході надскладних перемовин йому вдалося за п`ять місяців плідної роботи та перемовин з Донецьким департаментом освіти… і в Гощу переїжджає Державний навчальний заклад «Бахмутський центр професійно-технічної освіти». Відверто скажу, що тоді дуже зраділа такій новині, бо в ОСОБА_6 не має жодного закладу для здобуття середньої освіти. Відразу в голові промайнуло кілька думок, про те, де ж цей заклад краще було б розмістити та створити належні умови.

І як ви думаєте: куди наша влада прилаштувала заклад в якому нараховується 475 дітей? А вона розпхала їх по підвалах. Іншого слова як розпхала то і підібрати важко. Одним словом, частина закладу буде в підвалі поліклінніки, частина в підвалі колишньої районної ради та адміністрації (де зараз ОСОБА_5 сидить), а ще частину відправили в Садове. Ну, а що: в Бахмуті сиділи по підвалах, то і в ОСОБА_6 можуть посидіти?!!! Видно той очільник ще не знав хто такий ОСОБА_5 , або просто погодився від безвихідності, щоб хоч десь прилаштуватися.

Гнів просто розпирає зсередини!!! Тварино, якщо ти читаєш це (а знаю, що читаєш) НЕ ПОЗОР нас всіх! Ти поробило собі кабінетів і всій своїй бля…й сворі в будівлях по всій ОСОБА_6 , а людей, які тікають від війни, втративши все, ти відправляєш, сволото, знову по підвалах…

Кабінет для прийому громадян в ЦНАПі (видно щоб люди не бачили, що в тій адміністрації твориться), кабінет у вже колишній селищній раді, два чи три кабінети в колишній районній районній раді… понасаджував по кабінетах половину кодла, яке тільки те і роблять що п`ють і ї…ся одне з одним по тих кабінетах…

А що депутати на сесії? А депутати як стадо баранів: що ОСОБА_5 скаже те і голосують, бо ж майже всі сидять на прикормлених місцях біля корита. Як один сказав: у них там дистанційне навчання, то можуть і в підвалах проводити…

Єдиний, хто дійсно вносив конструктивну пропозицію, щоб віддати приміщення колишньої районної ради для ПТУ, це ОСОБА_7 . Інші, як води в рот понабирали, ще й рот затикали.

Депутати, хіба вам самим не соромно??? Де ваша совість? Де гідність? Чи ви заради комфорту однієї людини позорите всю громаду та нехтуєте долями 475 дітей??? Ви люди чи тварини???

ОСОБА_8 , що зараз знайдеться громада, де голова на своєму місці (не тварина), і дуже швидко перетягне цей заклад до себе, створивши належні та комфортні умови для існування та розвитку закладу. От згадаєте мої слова.

Хотіла ще знайти відео цієї ганебної сесії, щоб всі могли подивитися дискусію вельми тепер не шановних депутатів, але відео вже ніхто не викладає бо прес-служба занята дописами та розкруткою персональної сторінки ОСОБА_5 та його самопіаром, за зарплату з бюджету громади, а зробити онлайн-трансляцію сесії це ж зараз надто складно.

Просто КРИК ДУШІ!»

Позивач звернувся з позовом про визнання вказаної інформації недостовірною та її спростування, стягнення шкоди завданої поширенням недостовірної інформації.

Спірні правовідносини регулюються главою 3 «Захист цивільних прав та інтересів» розділу 1 «Основні положення» першої книги ЦК України, зокрема, статтею 23 «Відшкодування моральної шкоди», главою 7 «Загальні положення про юридичну особу» підрозділу 2 «Юридична особа» Розділу 2 першої книги ЦК України, зокрема, статтею 94 «Особисті немайнові права юридичної особи», главою 82 «Відшкодування шкоди» підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» п`ятої книги ЦК України, зокрема, статтею 1167 «Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду», статтями 30, 31 Закону України «Про інформацію».

VІ. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Що стосується вимог про визнання поширеної інформації недостовірною та її спростування, суд зазначає наступне.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно зі ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Разом із тим, ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно із ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст 94 ЦК України, юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Відповідно до чч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача, в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно з роз`ясненнями в п. 19 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому медіа з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Отже, спростуванню підлягає тільки поширена недостовірна інформація і саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року, справа №757/4403/16-ц (провадження №61-19243св18), зазначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Аналізуючи зміст поширеної невідомою особою в мережі Facebook у своєму дописі інформації, суд зазначає, що частина допису має текст, на який посилається позивач, а саме: «Одним словом, частина закладу буде в підвалі поліклінніки, частина в підвалі колишньої районної ради та адміністрації». Позивач вважає, що інформація, вказана у наведеній частині тексту, не відповідає дійсності.

Однак, як зазначив відповідач у своєму відзиві та підтвердив представник позивача в судовому засіданні, ДНЗ «Бахмутський центр професійно-технічної освіти» дійсно частково розміщено у підвальних приміщеннях, які належать Гощанській територіальній громаді, що спростовує твердження позивача про недостовірність цієї інформації.

Що стосується решти інформації, викладено в тексті, суд вважає, що вона викладена у вигляді суджень про поведінку людей в цілому, та має оціночний характер. Висловлювання автора не можна витлумачити як такі, що містять фактичні дані, оскільки вони лише дають можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями автора.

Суд налогошує, що існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не підлягає доведенню. Оціночне судження не може бути доведене, оскільки це порушує свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого Конституцією України та статтею 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальних тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільних інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів.

В даній справі, частина спірного допису та висловлювання дописувача є політичною критикою, поширена ним інформація стосувалась публічної діяльності та мала суспільний інтерес, стилістика інформації та застосовані мовні обороти не мають стверджувального характеру з посиланням на конкретні факти стосовно особи позивача. А оскільки оскаржувані судження у цій справі становлять суспільний інтерес, межа допустимої критики та обсяги поширеної інформації щодо них є значно ширшими.

Так, з урахуванням наведеного, а також доказів, наявних в матеріалах справи, можна дійти висновку про те, що спірні висловлювання є оціночними критичними судженнями з огляду на неможливість їх сприйняття в якості твердження про вчинення позивачем конкретної дії.

Отже, поширення таких висновків відповідачами повинно оцінюватись з точки зору суспільно відповідальної поведінки будь-якої особи перед суспільством, а аналіз таких висновків повинен здійснюватися суспільством на основі усієї інформації, отриманої з різних джерел.

Як зазначив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 21.03.2019 у справі № 368/655/17, свобода преси дає громадськості одну з найкращих можливостей дізнатися про ідеї та позиції політичних лідерів і сформувати свій погляд на них. У більш загальному плані свобода політичних дискусій лежить в самій основі концепції демократичного суспільства, якою пройнята вся Конвенція. Відповідно, межі допустимої критики є ширшими, коли вона стосується власне політика, а не приватної особи. На відміну від останньої, перший неминуче і свідомо відкривається для прискіпливого аналізу кожного свого слова і вчинку як з боку журналістів, так і громадського загалу і, як наслідок, повинен виявляти до цього більше терпимості.

Оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Тому суд доходить висновку, що спірна інформація є суб`єктивною думкою автора, висловленою в образливій для селищного голови і депутатів селищної ради формі. Разом з тим, позивач не довів, що саме відповідач поширив цю інформацію та не надав доказів на підтвердження цієї обставини.

Також, суду не було подано належних та допустимих доказів того, що поширенням вказаної суб`єктивної думки позивачу було заподіяно шкоду честі, гідності та мало інші негативні наслідки.

Що стосується належності відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Як зазначалося раніше, оспорювана інформація була поширена в соціальній мережі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в публічній групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », адміністратором якої на думку позивача є відповідачка ОСОБА_2 , невідомою особою. При цьому позивачем не доведено, що цією невідомою особою є саме відповідачка ОСОБА_2 .

Таким чином, з огляду на приписи вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ, оскільки не є можливим встановити автора оспорюваної інформації, належним відповідачем є власник веб-сайта facebook.com, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал. Позивачем же не доведено, що власником сайту, на якому розміщено оспорювану інформацію, є саме ОСОБА_2 .

Відповідно до даних, які знаходяться у вільному доступі, власником доменного імені (веб-сайта) facebook.com є корпорація « ІНФОРМАЦІЯ_7 », США.

За таких обставин суд не може погодитись із твердженням позивача, що ОСОБА_2 є належним відповідачем у цій справі.

Клопотань про заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача позивачем не подавалося.

Як зазначено в п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Що стосується твердження позивача про те, що ОСОБА_2 повинна нести цивільно-правову відповідальність за поширення оспорюваної інформації, оскільки є власником публічної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в соціальній мережі «Facebook», то це твердження не грунтується на нормах законодавства і заперечується аргументами суду, наведеними вище. Крім того, будь який стосунок відповідачки ОСОБА_2 до вказаної групи позивачем також не доведено.

Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає таке.

Як вказано вище, суд не вбачає підстав для визнання поширеної інформації недостовірною і спростування її. Позивачем не доведено, яким чином оприлюдненою інформацією були порушені його особисті немайнові права або завдано шкоду відповідним особистим благам. Тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням цієї інформації.

Крім того, стаття 31 Закону України «Про інформацію» визначає, що суб`єкти владних повноважень як позивачі у справах про захист честі, гідності та ділової репутації вправі вимагати в судовому порядку лише спростування недостовірної інформації про себе і не мають права вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Це не позбавляє посадових і службових осіб права на захист честі, гідності та ділової репутації в суді.

Таким чином, оскільки позивач, як орган місцевого самоврядування, за визначенням п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, є суб`єктом владних повноважень, він не має права вимагати відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням інформації.

Тому в задоволенні і цієї частини позовних вимог суд відмовляє.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Позивачем було сплачено 2684,00 грн. судового збору за майнову вимогу та 1073,60 грн. за немайнову. Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсягу, то, у відповідності до норм ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 142, 200, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Гощанській селищній раді у задоволенні позову до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання поширеної інформації недостовірною та спростування інформації, стягнення шкоди завданої поширенням недостовірної інформації.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати у даній справі на 14 годину 00 хвилин 23 червня 2023 року в залі судових засідань (адреса: Рівненська область, смт Гоща, вул. О.Теліги, 1А).

Представнику відповідача адвокату Щербяк Юлії Василівні протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати суду докази щодо розміру понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Гощанська селищна рада, адреса: смт Гоща, вул. Незалежності, 72, .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне рішення складено 23.06.2023.

С у д д я П.В.Тишкун