СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5387/23

пр. № 2/759/2521/23

22 червня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Марченко В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Сиротюк Р.В. 24 березня 2023 року звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення грошових коштів у сумі 290486,84 грн, з яких: сума основного боргу - 176287 грн; 3% річних - 15435,54 грн; інфляційні витрати - 81512,44 грн; пеня - 17251,86 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 04 лютого 2020 року між ним та ФОП ОСОБА_2 укладено Договір № 7559, згідно з яким: Замовник (позивач) доручає, а Виконавець (відповідач) зобов`язується виконати у відповідності до умов даного Договору якісно та своєчасно будівельно-ремонтні роботи, а Замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити їх.

На виконання умов Договору № 7559 позивач передав відповідачу грошові кошти у готівковій формі у розмірі 147287 грн.

Проте відповідач будівельно-ремонтні роботи не виконав.

Позивач 18 лютого 2022 року направив відповідачу повідомлення про розірвання Договору № 7559 від 04 лютого 2020 року з вимогою повернути сплачені грошові кошти, у зв`язку з невиконанням умов договору.

Відповідач кошти не повернув. Позивач повторно 14 березня 2023 року направив претензії про повернення безпідставно отриманих коштів, яка також була проігнорована.

Для захисту своїх прав позивач змушений був звернутися до суду.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу надано встановлений законом строк для направлення відзиву на позовну заяву. (а.с.48)

24.05.2023 року на адресу суду надійшов відзив по справі, у якому відповідач із позовними вимогами не погоджується та вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. ( а.с.53-64).

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Частиною другою статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно позивачу.

Договір є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору про ремонтно-будівельні роботи позивачем сплачено відповідачу грошові кошти у розмірі 147287 грн, тобто між сторонами були договірні правовідносини, що є належною правовою підставою отримання відповідачем відповідних грошових коштів. (а.с.11-13).

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі статей 11, 1212 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 4, 10-13, 77-81, 89, 259, 263-265, 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: Ключник А.С.