Провадження № 2/127/5113/23
УХВАЛА

18 грудня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шаміна Ю.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 175, 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Так, відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ст. ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. За змістом ст. 83 ЦПК України докази додаються разом з поданням до суду позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З наведених норм убачається, що звертаючись із позовною заявою до суду, позивач визначає в останній, зокрема і спосіб захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, зверненню до суду із позовною заявою передує наявність обставин щодо порушення права позивача.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Під порушенням цивільного права слід розуміти наслідок протиправної поведінки контрагента (правопорушника), діями якого завдано шкоду суб`єктивним правам та інтересам правомочної сторони.

Звертаючись до суду із цією позовною заявою, з посиланням на положення ст. 23, 386, 387, 391, ЦК України позивач просить: витребувати у ОСОБА_3 майно, яке є особистою власністю та незаконно перебуває у його володінні: меблі «Олімп», кухонні меблі, мийка, диван + 2 крісла, блакитний диван з сірими вставками + 2 подушки, меблі для вітальні, стіл + 4 стільця, фітнес тренажер, пральна машинка «Ariston», пральна машинка «Wirpool», холодильник «Samsung», холодильник «Атлант», телевізор «LG», комп`ютер + монітор «Samsung», сервіз, сервіз-фарфор, сервіз кавовий, сервіз «Luminarc», сервіс блакитне скло, електром`ясорубка «Kenwood», кавомолка «Bosh», витяжка кухонна, сервіз кришталь, плита «Bosh», стіл розкладний, стіл маленький, стіл письмовий, комод, тачка будівельна, ікони, книги та література, фен, плойка, двері 3 полотна, кований свічник, гладильна дошка, стекляні блоки, радіатори 3 штуки, радіатор, магнітофон «Сasio» плита електро 2-ох комф., телефони мобільний «Samsung» 2 шт. на суму у розмірі 9,450,00 доларів США; стягнути кошти з ОСОБА_4 , які було витрачено на ремонтні роботи у розмірі 36,206,82 гривень, що еквівалентно 5,911,00 доларів США на час купівлі буд.матеріалів. Перелік проведених робіт по ремонту для поліпшення умов життя: підвід води (2007 рік), бетонний паркан (2008 рік), підлога у великій кімнаті (2008 рік), стіни у будинку (2008-2009 роки), ворота з хвірткою з кованими елементами (2008 рік), ландшафтні роботи (2009 рік), пластикове вікно (2009 рік), стежки садові (2009 рік), перголи під кожний бетонний стовп (2010 рік), посадка фруктових дерев (2010 рік), фундамент навколо будинку в глибину (2011 рік), вікна у будинку (2011 рік), фундамент, бруківка (2011 рік), стіни, стелі в кімнатах, кухні, коридорі, передбанник (2012-2017 роки); стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 188000 гривень.

Разом з тим, подана позовна заява не містить зазначення будь-яких доказів на викладення обставин, які б свідчили про наявність спору між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 у частині витребування майна з чужого незаконного володіння та неможливість вирішення вказаного спору в позасудовому порядку, що впливає на наявність чи відсутність спору між сторонами. Також слід звернути увагу позивача на необхідність підтвердження належними доказами обставин щодо належності їй на праві власності індивідуально визначених речей із конкретним їх переліком.

Слід також зауважити, що позивач заявляючи вимогу про стягнення витрачених коштів на проведення ремонтних робіт просить стягнути кошти на час купівлі будівельних матеріалів.

Відтак обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачу необхідно уточнити сам зміст вимог, навести в обґрунтування обставини, які вказують на порушення майнового права діями відповідача, зазначити докази по наведеним в обґрунтування позовної заяви обставинам щодо належності позивачу майна відносно якого заявленого вимогу про його витребування з чужого незаконного володіння та надати їх в матеріали разом з поданням позову.

Суд звертає увагу, що за змістом ст. 83 ЦПК України докази додаються разом з поданням до суду позовної заяви.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди (у заявленому розмірі, то суд звертає увагу позивача, що відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а при недотриманні зазначених вимог позовна заява залишається без руху.

Однак, в цій частині позовна заява вказаним вище вимогам не відповідає.

Крім того відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці та обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем заявлено три вимоги майнового характеру: витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. При цьому у позовній заяві позивачем не вказано ціну позов.

Разом з тим, зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення його вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість (ст. 9 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Відповідно до п. 3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою КМУ № 1440 від 10.09.2003 ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Доказів на підтвердження дійсної вартості майна позивачем до позовної заяви не додано.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача. Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Разом з тим, наведений позивачем у позовній заяві розрахунок вартості майна, яке позивач просить витребування з чужого незаконного володіння, проведено з урахуванням ціни речей в іноземній валюті, а саме доларах США, без зазначення обґрунтованих підстав на те.

Слід звернути увагу позивача, що згідно з приписами ст. 99 Конституції України та ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3 ст. 533 ЦК України).

Отже, з урахуванням вказаних положень норм чинного законодавства, позовних вимог та доданих до позовної заяви документів, вартість майна слід визначити в національній валюті (гривні) з наданням доказів на підтвердження дійсної вартості майна на момент пред`явлення позову.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до п.п. 12, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (п. 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК).

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частина 2 статті 133 ЦПК України передбачає, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено три позовні вимоги майнового характеру.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір сплачується за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (12405,00 грн). Водночас за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн).

Враховуючи те, що наразі встановити точну ціну позову неможливо, суд вважає за необхідне визначити розмір судового збору самостійно в максимальному розмірі за ставками визначеними ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» в розмірі 12405,00 грн за звернення до суду із вимогами майнового характеру.

З огляду на попередньо сплачену суму судового збору у розмірі 8451,34 грн згідно квитанцій № від 07.12.2023 (АТ «Укрпошта») на суму 2820,00 грн, № від 07.12.2023 (АТ «Укрпошта») на суму 2166,97 грн, № від 07.12.2023 (АТ «Укрпошта») на суму 3464,37,00 грн, позивачу слід доплатити судовий збір в розмірі 3953,66 грн (12405,00 грн - 8451,34 грн), а докази (в оригіналі) того надати суду.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору наступні: отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101; код ЄДРПОУ отримувача: 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002856.

При цьому, слід звернути увагу позивача, що за практикою ЄСПЛ вимога про сплату зборів судам у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland), заява №28249/95, п. 60).

Крім того всупереч вимогам п.п. 2, 6, 8, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить: адреси електронної пошти учасників справи, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету сторін; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Частинами 2, 4, 5 статті 95 ЦПК України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належно завіреними.

Натомість позивачем не дотримано вимоги статті 95 ЦПК України, а саме не засвідчено належним чином додані до позовної заяви копії документів. Крім того, позивачем не додано до позовної заяви її копії та копії доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи.

Отже, позивачу слід надати належним чином засвідчені копії всіх документів та докази, що додаються до позовної заяви для суду, а також копії позовної заяви та належним чином засвідчені копії доданих до неї документів в примірнику для відповідачів, надіславши вказані документи на адресу суду.

Відповідно ч. 6 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Позивач за вирішенням спору звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області, однак у позовній заяві не зазначила жодного обґрунтування із посиланням на норми права та докази, що підтверджують відповідні обставини щодо підсудності даної справи.

Вказані вище недоліки перешкоджають вирішенню питання про можливість прийняття позовної заяви до розгляду, а тому вона підлягає залишенню без руху для їх усунення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу 5-денний строк, з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна