Справа № 456/6501/23
Провадження № 6/456/97/2023
УХВАЛА

судового засідання

22 грудня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Черевата С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Стрийського ВДВС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дидик Надії Іванівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України божника - фізичної особи ОСОБА_1 , -

встановив:

В обґрунтування подання державний виконавець покликається на те, що у неї на виконанні знаходиться виконавче провадження № 70973983 з виконання наказу № 5/166 виданого 02.11.2009 Господарським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 133 941,27 грн. Виконавцем 13.02.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про викона провадження". Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця. Вжитими виконавцем заходами встановлено, що у боржника відсутнє нерухоме майно, він не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, пенсію не отримує, на обліку в органах ДФС не перебуває. На запит виконавця Державною прикордонною службою України повідомлено про те, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , неодноразово перетинав державний кордон України. Рішення до теперішнього часу не виконано боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Враховуючи викладене, керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 .

Державний виконавець Дидик Н.І. просить проводити розгляд подання без її участі.

Зважаючи на вимоги частини 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши аргументи, наведені у поданні та дослідивши долучені до нього документи, суд доходить такого висновку.

02.02.2023 представник ПАТ «Промінвестбанк» подав до Стрийського МВДВС Західного МРУЮ заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу № 5/166 виданого 02.11.2009 Господарським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 133 941,27 грн. (а.п.3-4, 5).

Постановою державного виконавця від 13.02.2023 відкрито виконавче провадження №70973983 та копію постанови скеровано боржнику (а.п.7).

Згідно інформації (а.п. 9-13) ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон за період з 15.02.2023 по 05.12.2023.

Відповіддю на запит №185401900 від 19.12.2023 до Державної фіскальної служби України встановлено, що боржник є фізичною особою-підприємцем, якого знято з обліку у контролюючих органах (а.п. 15).

Відповіддю на запит №180561261 від 08.11.2023 до Міністерства внутрішніх справ України, згідно якої за боржником зареєстровані транспортні засоби: причіп «Сантей 1500-01» та легковий автомобіль «Mercedes-Benz Е 320Т» (а.п. 19).

В державному реєстрі речових прав по даному виконавчому провадженні внесено відомості про обтяження на все належне боржнику майно (а.п.20).

Згідно ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом статті 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 ст. 1 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Згідно з пунктом 5 частини 1 ст. 6 Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 ст. 18 даного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 ст. 18 Закону).

Виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19 частини 3 ст. 18 Закону).

Частини 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 9 Конституції України та стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори України» (від 29 червня 2004 року №1906-IV) передбачають, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до приписів частини 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до статті 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідно до постанови державного виконавця від 13.02.2023 відкрите виконавче провадження ВП №70973983 про стягнення з ОСОБА_1 132 941,27 грн боргу.

Під час виконання вказаного виконавчого документу, державний виконавець встановив відсутність у боржника майна та доходів.

Ініціатором подання не надано суду доказів того, що ОСОБА_1 дійсно свідомо не виконує належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Крім цього, матеріали справи не містять підтвердження про належне повідомлення ОСОБА_1 державним виконавцем про відкриття вищевказаного виконавчого провадження.

Надаючи оцінку аргументам державного виконавця, викладених у поданні, та долученим до подання документам на їх підтвердження, суд зауважує, що державним виконавцем не надано суду переконливих доказів наявності в ОСОБА_1 умислу на ухилення від виконання грошових зобов`язань, які виникли на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 23.09.2009, а також доказів, які б свідчили про доцільність обмеження її у праві виїзду за кордон.

У матеріалах подання відсутні достатні докази використання державним виконавцем всіх наданих йому законом інструментів і повноважень для стягнення боргу без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми або вичерпаними.

Враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, а також зважаючи на недоведеність державним виконавцем наявності обставин, що свідчать про ухилення божником від виконання зобов`язань, покладених на нього наказом № 5/166 виданим 02.11.2009 Господарським судом Львівської області, та обставин, які б давали підстави вважати, що боржник має намір виїхати за межі України на постійне місце проживання або на тривалий час з метою ухилення від виконання даного рішення суду, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 247,441 ЦПК України, суд

постановив:

Судове засідання проводити без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В задоволенні подання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Головуючий суддя В. М. Бораковський