Справа №443/2078/23
Провадження №2-о/443/112/23
РІШЕННЯ

іменем України

18 грудня 2023 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , територіальна громада с.Любша в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із заявою, у якій просить встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлені вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,57 га, що знаходиться на території Любшанської сільської ради, що належала покійній ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №077415 від 17.03.2000 року. Згідно довідки Журавненської селищної ради №310 від 01.11.2023 року, ОСОБА_3 дійсно була зареєстрована по АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті разом з нею постійно проживала без реєстрації її рідна дочка ОСОБА_1 1974 року народження, яка здійснювала догляд за хворою матір`ю та займалася похоронами. У виконкомі Журавненської селищної ради від імені ОСОБА_3 заповіт не посвідчувався. Зазначає, що крім неї, іншим спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , був її брат ОСОБА_2 , однак він спадщину не прийняв та на таку не претендує. Її батько ОСОБА_4 помер швидше за матір, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . Натомість, вона постійно проживала із матір`ю на час її смерті, не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ст. 1268 ЦК України вважається такою, що її прийняла, однак юридично не оформила своїх спадкових прав.

31.10.2023 року вона звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій. Причиною відмови вказано пропущений термін для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 14.11.2023 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

У судовому засіданні заявниця та її представник підтримали вимоги заяви, з мотивів наведених у такій, просили заяву задоволити.

Занітересована особа ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі. Не заперечує проти ухвалення рішення на користь заявниці.

Представник заінтересованої особи Журавненської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви проситьрозглянути дану справу без участі їхнього представника. Також повідомляє про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету даної заяви.

Заслухавши вступне слово заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що заява є підставною та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 23.03.1974 року, виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_2 , 06.08.1999 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Як вбачається із довідки Жидачівської міської ради про реєстрацію місця проживання особи №160 від 11.10..2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , з 16.01.2003 року по теперішній час (а.с.5).

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявниці ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 виданим Любшанською сільською радою від 24.03.2017 року (а.с.10)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,57 га, що знаходиться на території Любшанської сільської ради, що належала покійній ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №077415 від 17.03.2000 року (а.с.12).

Згідно довідок Журавненської селищної ради №293 від 23.10.2023 року та №310 від 01.11.2023 року, ОСОБА_3 дійсно була зареєстрована по АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті разом з нею постійно проживала без реєстрації її рідна дочка ОСОБА_1 1974 року народження, яка здійснювала догляд за хворою матір`ю та займалася похоронами. У виконкомі Журавненської селищної ради від імені ОСОБА_3 заповіт не посвідчувався (а.с.11, 30).

Оскільки заповіту ОСОБА_3 не залишала, то спадкування відбувалося за законом

Судом також встановлено, що, спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім заявника, був також син померлої ОСОБА_2 , оскільки чоловік останньої ОСОБА_4 помер швидше за дружину, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується кпією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 (а.с.9).

ОСОБА_2 спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не прийняв та на неї не претендує, що підтверджується також поданими ним письмовими заявами (а.с.18-19).

Допитана як свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні дала покази про те, що він постійно проживала в с.Любша зі своїми батьками, доглядала за ними, займалася похованням.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дав покази про те, що являється чоловіком заявниці. Він разом із ОСОБА_1 проживали у її батьків в с.Любша до їх смерті,. ОСОБА_1 доглядала за батьками, займалася їхнім похованням.

З метою оформлення права власності на спадкове майно, заявник звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва.

Постановою завідувача Жидачівської ДНК Матусека В.В. №360/02-31 від 31.10.2023 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті її матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що вона пропустила піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви (а.с.13).

Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України предбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Одночасно суд бере до уваги і той факт, що заявник позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги той факт, що заявник позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, суд приходить до переконання, що матеріалами справи та показами свідків достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 у у АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому заява є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2023 року.

Головуючий суддя С.І Сливка