Справа № 158/3515/23
Провадження № 2/0158/820/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ЗАОЧНЕ/

19 грудня 2023 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Оніщук Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В

Адвокат Бохонкович В.Є. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що за час перебування у шлюбі, який було зареєстровано 15.06.2008 року Сокиричівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області за актовим записом № 9, який згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.05.2015 року розірвано в ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилося двоє дітей: дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилаючись на те, що матір дітей свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не приймає участі у вихованні та утриманні дітей просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.11.2023 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче провадження.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.11.2023 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бохонкович В.Є. в судове засідання не з`явились. До суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутності; щодо постановлення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи - Міщенко Л.І. в судове засідання не з`явилась. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Щодо задоволення позовних вимог не заперечила.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі, який було зареєстровано 15.06.2008 року Сокиричівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області за актовим записом № 9. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.05.2015 року даний шлюб розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_6 присвоєно до шлюбне прізвище - ОСОБА_7 (а.с.15).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є матір`ю двох дітей: малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 09.07.2009 року; серії НОМЕР_2 від 21.03.2011 року (а.с.10, 13).

Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї.

Крім того в рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Згідно рішення виконавчого комітету Ківерцівської міської ради № 240 від 11.11.2022 року, визначено місце проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , жителем АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 02.11.2023 року та акту від 03.11.2023 року малолітній - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітня - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , останній забезпечує їх належним утриманням та вихованням самостійно. Мати дітей ОСОБА_2 участі у їх вихованні та утримання не приймає; ухиляється від своїх батьківських обов`язків (а.с. 17, 18).

Як вбачається з довідок № 14/01-30, 15/01-30, 16/01-30, 17/01-30 від 31.10.2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчаються у Ківерцівській гімназії № 2 Луцького району Волинської області. Протягом навчання дітей мати ОСОБА_2 контакту зі школою не підтримувала, не цікавиться успішністю дітей, не вникала у навчальний процес. Всі фінансові витрати на шкільні потреби дітей забезпечує батько ОСОБА_1 (а.с.20, 21, 22, 23).

З довідки від 02.11.2023 року про участь матері у шкільному житті дитини встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.09.2015 року по 16.08.2017 року навчалася початковій школі с. Човниця Луцького району Волинської області. Батько ОСОБА_1 відвідував класні та загальношкільні батьківські збори, брав активну у житті класу та школи, завжди цікавився успіхами дочки та її поведінкою, забезпечував дочку усім необхідним. Натомість мати дитини - ОСОБА_2 не підтримувала контакту зі школою та не цікавилась шкільним життям доньки (а.с.26)

З довідки № від 03.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 07.10.2016 року по 31.06.2017 року навчалася у Завітненському дошкільному навчальному закладі. Батько ОСОБА_1 відвідував батьківські, брав активну у житті дошкільного навчального закладу, завжди цікавився поведінкою сина та його успіхами. Мати дитини - ОСОБА_2 жодного разу не цікавилась життям ОСОБА_8 , його успіхами і захопленням, не виникала у виховання сина (а.с.27).

Відповідно до письмових заяв від 01.11.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останні не заперечують щодо позбавлення батьківських прав їх матері ОСОБА_2 , оскільки остання не цікавиться їх життям, не зустрічається та не приїжджає до них не телефонує протягом багатьох років.

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ківерцівської міської ради № 210 від 12.12.2023 року, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей: дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є доцільним і відповідає інтересам дітей. У вказаному вище висновку констатовано факти свідомого ухилення матері від виховання дітей, байдужості стосовно їх подальшого життя та розвитку, здоров`я.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачка ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дітей, не цікавиться їх фізичним і духовним розвитком, інтересами до внутрішнього світу, не забезпечує належного харчування, медичного огляду і лікування; не спілкується з дітьми.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про задоволення позивних вимог про позбавлення батьківських, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 165 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини», керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 141, 206, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно її дітей: дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Представник позивача - ОСОБА_9 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради, адреса: вул. Шевченка, 14, м. Ківерці Волинської області, код ЄДРПОУ - 26516861.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч