ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3036/23 Справа № 191/19/22 Суддя у 1-й інстанції - Твердохліб А.В. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 191/19/22

Номер провадження 22-ц/803/3036/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

позивач - АТ КБ «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2022 року головуючого судді Твердохліб А.В. по цивільній справі про стягнення боргу за кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 ,мотивуючи вимоги тим,що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву без номера від 06 червня 2011 року.

14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Позичальник ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Заявою ОСОБА_2 підтверджується факт, що він був повністю проінформованим про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», що діяли на момент підписання анкети-заяви, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.Відповідно до виявленого бажання, ОСОБА_2 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 14053,35 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику ОСОБА_2 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.Але в процесі користування кредитним рахунком позичальник ОСОБА_2 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 06 червня 2011 становить 14 004,58 грн, яка складається із: - 14004, 58 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Банк на виконання ч. 2 ст. 1281 ЦК України 10 квітня 2020 року направив до Другої синельниківської державної нотаріальної контори претензію кредитора.

12 травня 2020 року від нотаріальної контори отримана відповідь, в якій зазначалося, що спадкоємцем померлого ОСОБА_2 є ОСОБА_1 .

22 липня 2021 року до спадкоємця було направлено лист-претензію, але ніяких дій не було виконано. Просили стягнути на свою користь з ОСОБА_1 борг за кредитним договором № б/н від 06 червня 2011 року спадкодавця у розмірі 14 004, 58 грн, а також судовий збір у сумі 2270 грн.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2022 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовлено .

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», від імені та в інтересах якого, на підставі довіреності діє, адвокат Демарчук Н.О., просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне , всебічне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, неналежну оцінку доказів та порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, з посиланням на ч. 3 ст. 1281 ЦК України, зазначено, що 05 червня 2013 року позичальнику було відкрито картковий рахунок та видано картку «Універсальна голд», яка 10 квітня 2017 року була перевипущена зі строком дії до 11/20. Таким чином, строк пред`явлення кредиторських вимог починається з 30 листопада 2020 року та спливає 30 листопада 2021 року. Претензія кредитора направлена банком 10 квітня 2020 року, тобто в межах встановленого строку.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання апеляційного суду представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» до «Електронного кабінету», засобами поштового зв`язку, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу та рекомендованим повідомленням (а.с. 231,233,234). ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, неодноразово належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать конверти поштового відправлення з довідкою Укрпошти про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» та оголошення на сайті Судової влади України Дніпровського апеляційного суду (а.с. 180,186,187,207,210-212,225,226,230 ). Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження ,місця проживання чи перебування особи,повідомленою цією особою суду . Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає .

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»,правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» , та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, шляхом підписання Анкети-заяви № 223202570 , із зазначенням про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.Тип бажаного кредитного ліміту та платіжної картки не зазначено (а.с.32).

Встановлено, що ОСОБА_2 28 жовтня 2005 року була видана кредитна картка № НОМЕР_1 з терміном дії до травень 2015 року, 05 червня 2013 року картка № НОМЕР_2 з терміном дії до квітень 2017 , 10 квітня 2017 року картка № НОМЕР_3 з терміном дії до листопад 2020 року (а.с.61).

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_2 , старт карткового рахунку № НОМЕР_1 проведено 28 жовтня 2005 року 05 липня 2013 року встановлено кредитний ліміт 14 053,35 грн;зменшення кредитного ліміту 20 лютого 2015 року 7 000 грн;20 лютого 2015 року зменшення кредитного ліміту 2 000 грн;26 лютого 2015 року збільшення кредитного ліміту 14 000 грн;21 липня 2018 року зменшення кредитного ліміту 0,00 грн (а.с.32).

Позивач зазначив ,що згідно з розрахунком банку , заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 24 квітня 2018 року становить 14 004 грн. 58 коп., яка складається із: 14 004 грн. 58 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Але , згідно з наданим банком розрахунком та виписки по картковому рахунку заборгованості за договором б/н від 06 червня 2011 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_2 , заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 24 квітня 2018 року ОСОБА_2 становить 13 879,66 грн (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції виходив з того,що АТ КБ «ПриватБанк» пропустили визначений ст.1281 ЦК України строк на пред`явлення своїх вимог до спадкоємця , а тому в силу приписів ч.4 ст.1281 ЦК України,банк позбавлений права вимоги до спадкоємців,оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог ст.ст.1281,1282 ЦК України,які ним не дотримані.

Апеляційний суд погоджується із наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки судом правильно встановлено фактичні обставини справи та доказам, наявним у справі, надано належну правову оцінку.

Протилежного, відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не доведено .

На спростування доводів апеляційної скарги слід зазначити про таке.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Згідно зст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місця реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкодавець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2021 року у справі № 205/9764/16-ц.

З досліджених матеріалів справи вбачається,що 24 квітня 2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер у м. Синельникове Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 , виданого 26 квітня 2018 року виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.63).

10 квітня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк», в порядку ст. 1281 ЦК України, надіслало претензію кредитора до Другої синельниківської державної нотаріальної контори, в якій просив повідомити чи відкривалась спадкова справа після померлого ОСОБА_2 , включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком на суму 14 004,58 грн (а.с.64-65).

З копії спадкової справи № 511/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається,що претензія кредитора АТ КБ «ПриватБанк» надійшла до нотаріальної контори 15 квітня 2020 року та зареєстрована за номером № НОМЕР_5 (а.с.144-145).

У відповідь на претензію банку листом державного нотаріусу Другої синельниківської державної нотаріальної контори від 12 травня 2020 року було повідомлено, що після померлого ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.66).

З копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 14 березня 2019 року, спадкова справа № 511/2018 ,зареєстровано в реєстрі № 2-886,№ 2-889 ,вбачається,що державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори на підставі ст.1261 ЦК України,спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,у тому числі з урахуванням часки майна, від якої відмовилась дочка спадкодавця ОСОБА_3 .Спадщина ,на яку видано свідоцтво складається: - з житлового будинку АДРЕСА_2 ,на земельній ділянці приватної власності ; - із земельної ділянки загальною площею 0,07 га(в тому числі за земельними угіддями :малоповерхова забудова-0,0586 га,малоповерхова забудова 0,0080 га.малоповерхова забудова 0,0034 га,що розташована на території сщ.Первомайське. АДРЕСА_3 ,призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) (а.с.141,143 ).

22 липня 2021 року з претензією кредитора банк звернувся до відповідача ОСОБА_1 , як спадкоємця померлого позичальника, про сплату заборгованості позичальника станом на дату його смерті у розмірі 14 004,58 грн (а.с.57-70).

Згідно конверту поштового відправлення 28 грудня 2021 року позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягненя боргу кредитором спадкодавця спрямована до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с.79,80).

Банк зазначив у своїй позовній заяві про те, що 12 травня 2020 року банком було отримано відповідь від Другої синельниківської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальника є відповідач ОСОБА_1 (а.с.6) .

Таким чином, з 12 травня 2020 року кредитору АТ КБ «ПриватБанк» достеменно було відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із претензією про сплату боргу за вказаним кредитним договором до спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_2 АТ КБ «ПриватБанк» звернулися 10 квітня 2020 року (а.с.64-65).

Таким чином, АТ КБ « ПриватБанк» пропустили визначений ст.1281 ЦК України шестимісячний строк на пред`явлення своїх вимог до спадкоємців, який слід відраховувати з 12 травня 2020 року - дата отримання банком відповіді від Другої синельниківської державної нотаріальної контори, та який сплинув 12 листопада 2020 року.

Із позовними вимогами у цій справі до спадкоємця позичальника банк звернувся до суду 28 грудня 2021 року (а.с.79-80), тобто з пропуском шестимісячного строку, визначеного ст.1281 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що банком не були пропущені строки пред`явлення вимог до спадкоємця у цій справі є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про те,що строк пред`явлення кредиторських вимог починається з 30 листопада 2020 року (дата закінчення строку дії картки ) та спливає 30 листопада 2021 року,є такими,що не ґрунтуються на вимогах законодавства ,оскільки недотримання строків,передбачених ст.1281 ЦК України ,які є присічними (преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81, 89 ЦПК України,

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення , не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді: