Справа №751/8829/21
Провадження №2/751/370/23
17 травня 2023 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.
за участю секретаря Бобровник Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, Служба у справах дітей Тупичівської сільської ради, про визначення місця проживання дітей,-
встановив:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 21 вересня 2022 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, Служба у справах дітей Тупичівської сільської ради, про визначення місця проживання дітей (а.с. 51-54), в якій представник позивача просить: визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що позивач, ОСОБА_2 , та відповідачка, ОСОБА_1 перебували у шлюбі в період з 15 березня 2013 року по 11.12.2021 року (дата набрання чинності рішенням суду), який було розірвано на підставі рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова ві 10 листопада 2021 року в цивільній справі № 750/7680/21.
Від першого шлюбу у відповідачки є старший син ОСОБА_5 , 2005 р.н.
ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача з відповідачкою народилась спільна дитина - ОСОБА_3 , а через рік ІНФОРМАЦІЯ_5 ще один спільний син - ОСОБА_4 .
Родина мала статус багатодітної, мала відповідні певні пільги.
Після розлучення позивача відповідачкою, старший син відповідачки ОСОБА_5 та самий менший, ОСОБА_4 , залишились з матір`ю, а середній син, ОСОБА_3 , залишився проживати з батьком. Навчається в 3-A класі Чернігівської ЗОШ І-ІІІ ст. № 18. Але це сталося виключно з причини, що відповідач застосовував фізичну силу до колишньої дружини, спільне проживання стало нестерпним. Вона просила колишнього чоловіка залишити її з дітьми в спокої і покинути її житло. Однак той вигнав її з власної квартири, і на даний час чинить перешкоди їй не тільки в користуванні квартирою, в якій вона зареєстрована та проживає, а й в побаченнях з одним з синів - ОСОБА_3 .
Стверджує, що з 11.12.2021 p., коли шлюб батьків було розірвано, батько заборонив сину бачитись з матір`ю, налаштував його проти матері, наговорив дитині негативних речей.
Позивачка неодноразово зверталась до органів поліції та до суду про притягнення чоловіка до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. З моменту, коли ОСОБА_3 став проживати з батьком, його поведінка в бік матері стала дуже негативною. Він спілкується грубо з матір`ю, беручи приклад з батька. Вважає, що в таких діях є прояви психологічного тиску на дитину з боку саме батька як людини, відповідальної на даний час за поведінку хлопчика, психологічного насильства над дитиною її волею та бажаннями, маніпуляція нею.
Відповідач не має ані офіційної постійної роботи, ані законного стабільного доходу, ані свого власного житла, ані орендованого в Україні.
Зазначає, що кімната, де зареєстровані позивачка, відповідач та троє дітей позивачки дісталися виключно завдяки її батьку, який отримав кімнату від своєї роботи і передав для проживання доньці.
Молодший син позивачки - ОСОБА_4 , проживає з матір`ю, дуже прив`язаний до неї та старших братів. На даний час, коли батько вигнав матір з єдиного житла в м. Чернігові, а, відповідно, і його з власного дому, дитині необхідні стабільність в проживанні і навчанні. Тому мати прийняла рішення тимчасово перевезти молодшу дитину до своїх батьків за адресою АДРЕСА_2 : власниця будинку бабуся позивачки. Дитина в її інтересах влаштована до місцевої школи - КЗ Бурівський заклад ЗСО І-ІІ ст. Тупичівської сільської ради. Органом місцевого самоврядування проведено обстеження умов проживання дитини. Позивачка, як медична сестра, має перебувати в Чернігові на чергуваннях по роботі, а тому дитина завжди під наглядом бабусі, прабабусі та дідуся. Весь вільний від роботи час мати присвячує дитині, його здоров`ю, догляду, вихованню, навчанню, розвитку. Позивачка є відданою та люблячою матір`ю трьох синів, двоє з яких є спільними дітьми з позивачем. Вона завжди займалась і займається здоров`ям, навчанням, вихованням, утриманням всіх своїх дітей однаково, і бажає це робити завжди. Мати постійно намагалась цікавитись життям та навчанням синів, вихованням та доглядом, їх утриманням та розвитком.
Вважає в інтересах дітей, причому всіх трьох дітей, а не одного, неприпустимо ділити дітей по різним родинам, оскільки, якщо ОСОБА_6 залишиться проживати з батьком, дитина буде позбавлена не тільки материнської любові, опіки, догляду, але буде позбавлена і зв`язку з рідними братами. Окрім цього, права на спілкування з Теймуразом будуть позбавлені також і бабуся з дідусем по материнській лінії, які також бажають спілкування з онуком. Діти мають зростати разом в атмосфері спокою, достатку, гармонії та любові, не бути обмеженим в спілкуванні з близькими родичами.
У позивачки є офіційна стабільна робота з нормованим повним робочим днем та чітким графіком чергувань, має неприватизоване, але окреме житло, де цілком нормально може проживати з двома меншими дітьми, старший син проживає в окремій квартирі.
Позивачка вважає, що може дати синам більше можливостей для їх навчання, і виховання, розвитку, тепер і в подальшому. За умови проживання дітей з матір`ю, психологічний стан всіх дітей буде стабільний та спокійний, мати зможе надати синам не тільки матеріальні блага, але й належне виховання. Позивачка любить своїх синів, емоційно зв`язана з дітьми, має змогу забезпечити їх всім необхідним. Виходячи з інтересів дітей, позивачка вважає за доцільне визначити основним місцем проживання дітей саме з матір`ю.
Ухвалою суду від 17 травня 2023 року первісну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, про визначення місця проживання дитини - залишено без розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явилась. Її представник надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Додатково зазначила, що вимоги зустрічної позовної заяви підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Жодних заяв чи клопотань до суду не надавав. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.
Представники третіх осіб Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради та Служби у справах дітей Тупичівської сільської ради у судове засідання не з`явились. В матеріалах справи наявні їх заяви про розгляд справи без їх участі. Додатково зазначили, що просять ухвалити рішення з урахуванням інтересів дітей.
Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 мають двох неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що вбачається з копій свідоцтв про народження дитини Серії НОМЕР_2 та Серії НОМЕР_3 (а.с. 59, 60).
Неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мають зареєстроване місце проживання разом з їх матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки Управління адміністративних послуг ЧМР від 14.01.2022 №641 (а.с. 75). Молодший син - ОСОБА_4 , на даний час разом з матір`ю тимчасово проживає за адресою АДРЕСА_2 ; зазначений житловий будинок належить матері позивачки ОСОБА_8 , яка надала згоду на проживання у вказаному будинку позивачу разом з дітьми (а.с. 69, 155). У вказаному житловому приміщенні створені всі належні умови для проживання та розвитку дитини, що вбачається з акту обстеження умов проживання (а.с. 71).
Відповідно до преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) (далі - Конвенція) ця Конвенція була прийнята визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, беручи до уваги, що, як зазначено в Декларації прав дитини, «дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захисті як до, так і після народження».
Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Конвенції жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Конвенції дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч.1 ст. 19 Конвенції держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.
Відповідно до ст.2 Конвенції про контакт з дітьми (дата ратифікації Україною 20.09.2006 р.) (далі - Конвенція про контакт) «контакт» означає: перебування дитини протягом обмеженого періоду разом з особою, яку зазначено в статті 4 або 5 і з якою вона зазвичай не проживає, чи зустріч з такою особою;
Відповідно до ч.1 ст.4 Конвенції про контакт дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним.
Відповідно до ч.2 ст.4 Конвенції про контакт такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.
Відповідно до ч.3 ст.4 Конвенції про контакт якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.
Відповідно до закону України «Про охорону дитинства» 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ (далі - Закон).
забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити;
жорстоке поводження з дитиною - будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною, зокрема домашнього насильства, а також будь-які незаконні угоди стосовно дитини, зокрема вербування, переміщення, переховування, передача або одержання дитини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, шантажу чи уразливого стану дитини;
контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Відповідно до ст.6 Закону держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя.
Відповідно до ст.10 Закону кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.
Відповідно до ст.11 Закону сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст.15 Закону батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
Відповідно до ч.2 ст.1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.
Відповідно до ч.1 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Відповідно до ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах , справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засаді суспільства.
Відповідно до ч.10 ст.7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.|
Відповідно до ч.4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані поважати дитину.
Відповідно до ч.2 ст.52 СК України дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.|
Відповідно до ч.1 ст.154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина.
Відповідно до ч.1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ч.1 ст.171 СК України дитина мас право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.
Аналіз вищенаведених правових норм показує, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Таким чином, проживання сина разом з позивачем відповідає інтересам хлопчика. Він має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідачка забезпечити не взмозі.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 навчається у 3-А класі Чернігівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №18 ЧМР (а.с. 62); ОСОБА_4 навчається у 2 класі КЗ Бурівський заклад ЗСО І-ІІ ступенів Тупичівської сільської ради (а.с. 70); ОСОБА_1 працює В КНП «Чернігівська обласна лікарня» ЧОР на посаді сестри медичної стаціонару (а.с. 72), має позитивну службову характеристику (а.с. 73); позивачем створено всі необхідні умови для проживання та розвитку дітей. Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що необхідно позов задовольнити і визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що 02.02.2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Кручек Ольгою Олександрівною укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №02/02/2022-ц.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 284 ЦПК України,-
Визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко