Справа № 645/7219/23
Провадження № 2-о/645/154/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року місто Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю секретаря судового засідання Циганок В.М.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися на відстань меншу ніж 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести листування, телефонні переговори, або контактувати через інші засоби зв`язку, через третіх осіб чи особисто з ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця мешкає разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . З ОСОБА_2 вони мешкали в цивільному шлюбі, від якого у них народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 був день народження дитини. Ближче до вечора прийшов ОСОБА_2 та почав оскорбляти її мати, яка в подальшому запропонувала останньому піти. Він відмовився піти та пішов у напрямку до дитячої кімнати, але заявник його зупинила, у результаті чого він вдарив її в область живота і пішов до дитячої кімнати. Заявник намагалася його зупинити, у результаті чого він її штовхнув і вона впала на підлогу та вдарилася об двері. Будучі на підлозі ОСОБА_2 почав її душити і душив до тих пір поки заявниця не почала задихатися. Після цих дій ОСОБА_2 піднявся, вибив двері в дитячу кімнату та взяв дитину на руки. В цю хвилину мати заявника зателефонувала до поліції. Коли ОСОБА_2 почув розмову матері, він пішов на кухню де намагався взяти ніж. Взяти ніж заявниця йому перешкодила. В цей час приїхала патрульна машина з працівниками поліції заламали ОСОБА_2 руки, у результаті чого заявниця забрала у нього дитину. Працівники поліції провели бесіду, склали протокол, вивели його з квартири та відпустили. В подальшому ОСОБА_2 намагався проникнути до квартири, а коли йому було відмовлено, він вийшов на вулицю та розбив вікно в квартирі. Після цих дій він пішов. На даний час заявник разом зі своєю донькою - ОСОБА_3 живе в постійному страху від того, що ОСОБА_2 знову може прийти і повторити свої дії.

Ухвалою суду від 19.12.2023 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала у повному обсязі, пояснила суду, що ОСОБА_2 неодноразово вчиняв насильство психологічного та фізичного характеру, за що притягався до адміністративної відповідальності, вона переживає за своє життя та за життя своїх рідних. Пояснила, що вона подала заяву про вчинення відносно неї ОСОБА_2 кримінального правопорушення до Немишлянського ВП № 2 ХРУП №2 Харківської області, також має висновок судово-медичного експерта щодо заподіяних їй тілесних ушкоджень.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Беручи до уваги необхідність дотримання строку, протягом якого може бути розглянута дана справа (72 години), суд вважає за необхідне провести розгляд справи у відсутність заінтересованої особи.

Свідок ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю заявниці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є батьком її онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , на Дні народження дитини, вчинив сварку з ОСОБА_1 та свідком, під час якої він побив ОСОБА_1 , хотів забрати дитину, намагався взяти ніж, була викликана поліція та його вивели з квартири. ОСОБА_2 застосував фізичне насилля відносно її доньки ОСОБА_1 , завдав їй тілесні ушкодження, вибив двері в квартирі та побив вікна, вони із донькою живуть у страху.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про встановлення обмежувального припису, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29.12.2022 року.

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 05.09.2023 р. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2КУпАП, за вчинення відносно ОСОБА_1 адміністративного правопорушення - домашнього насилля, а саме: ОСОБА_2 о 22:00 год. 21.06.2023 року знаходячись в під`їзді № 3 будинку АДРЕСА_4 вчинив сварку з колишньою співмешканкою ОСОБА_1 , в ході якої тягав останню за волосся та ображав нецензурною лайкою, чим здійснив насильство в родині.

Відповідно до Висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи від 22.12.2023 р. за №210п/п-С, встановлено під час дослідження 11.12.2023 року у ОСОБА_1 мають місце: синці на кінцівках та лівій сідниці, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, а вкушена рана на правій кисті від дії тупих твердих предметів з обмеженою ушкоджуючою поверхнею, та могли бути отримані в строк за 3-5 днів до проведення огляду. По ступеню тяжкості ці пошкодження викликали незначні скороминущі, наслідки, тривалість котрий не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Заявниця зазначає в заяві, що ОСОБА_2 періодично вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно заявниці та її родичів, що виражається у погрозах застосування фізичного насилля, висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах.

Матеріали справи свідчать, що заявниця зверталась з заявою до ВП №2 ХРУП№2 ГУ НП в Харківській області, за фактом пошкодження її майна гр. ОСОБА_2 та за фактом конфлікту з батьком дитини гр. ОСОБА_2 , що підтверджується талонам-повідомленням ВП №2 ХРУП№2 ГУ НП в Харківській області за №15223,15225 від 21.12.2023 року.

Проте ОСОБА_2 продовжує поводити себе зухвало та агресивно, всіляко ображаючи заявницю, застосовуючи до неї фізичне насильство та умисні дії психологічного характеру. За твердженням заявниці, вона не може допустити щоб вона та члени її родини були об`єктом психологічного та фізичного насильства з боку ОСОБА_2 .

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні.

07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Зі змісту статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.

Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Надаючи оцінку ризикам, на які посилалися заявниця, суд приймає до уваги доводи заявниці, яка посилаючись на докази, підтвердила факти неодноразових конфліктів між сторонами, а тому пояснення заявника можна сприйняти за об`єктивно вільні та неупереджені.

Таким чином, на підставі наданих заявником належних та допустимих доказів, судом було встановлено обставини вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 ..

При цьому, суд приймає до уваги, що 05.09.2023 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, суд вважає, що в ході розгляду даної заяви знайшли своє підтвердження факти вчинення ОСОБА_2 психологічного та фізичного насильства відносно заявниці, однак, зважаючи на неодноразовість вчинення таких дій, які свідчать про те, що вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства щодо заявниці має місце тривалий час, суд вважає, що існують і надалі ризики можливого продовження таких дій з боку ОСОБА_2 .

З огляду на наведене та з урахуванням наданих заявницею доказів суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці, тому з метою забезпечення дієвого та ефективного захисту інтересів ОСОБА_1 доцільно встановити відносно ОСОБА_2 обмежувальний припис строком на шість місяців.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись статтями 4, 6, 10, 18, 258-259, 263-265, 273, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 .

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися на відстань меншу ніж 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 .

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести листування, телефонні переговори, або контактувати через інші засоби зв`язку, через третіх осіб чи особисто з ОСОБА_1 .

Встановити строк дії обмежувального припису - 6 (шість ) місяців.

Строк дії обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копію рішення направити до ВП №2 ХРУП №2 ГУНП у Харківській області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік, та до Виконавчого комітету Харківської міської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, через Фрунзенський районний суд м. Харкова, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 22.12.2023 року.

Головуючий суддя - І.В.Ульяніч