Головуючий у суді першої інстанції: Новак Р.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Новака Р.В., у справі №757/59516/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення вкладу з процентами та пені, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення вкладу з процентами та пені. Зазначив, що 03 червня 2019 року між ним та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір SAMDNWFD301, за умовами якого він передав відповідачу кошти у сумі 30 000,00 грн. для розміщення на депозитному вкладі на 3 місяці до 03 вересня 2019 року зі сплатою 16,5% річних. 04 вересня 2019 року на наступний день після закінчення строку вкладу він звернувся з вимогою повернути вклад з процентами, проте, всупереч п. 5.2 договору, ч. 3 ст. 1060 ЦК України, банк відмовився виконати свої зобов`язання. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» суму вкладу в розмірі 30 000,00 грн., суму нарахованих процентів в розмірі 1 015,38 грн. та пеню відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 05 вересня 2019 року по 03 листопада 2019 року в розмірі 55 827,68 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року в задоволені позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення вкладу з процентами та пені відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що ні чинним законодавством, ні умовами договору не передбачено необхідність фотографування як умову для повернення вкладу. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції безпідставно вважав, що АТ КБ «ПриватБанк» не порушив його права та обґрунтовано відмовив у поверненні вкладу.

Гайдамащук О.В., який діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.Заперечує проти доводів позивача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 03 червня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір SAMDNWFD301 Вклад «Стандарт» строковий на 3 міс., за умовами якого позивач передав АТ КБ «Приватбанк» кошти у сумі 30 000,00 грн. для розміщення на депозитному вкладі на 3 місяці до 03 вересня 2019 року зі сплатою за користування депозитом 16,5% річних.

04 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відділення АТ КБ «Приватбанк» по вул. Соборній, 57 у м. Хмельницькому із заявою про повернення коштів з депозитного рахунку, а саме їх перерахування на картковий рахунок НОМЕР_1 , у зв`язку з закінченням строку дії договору SAMDNWFD301 Вклад «Стандарт» строковий на 3 міс. від 03 червня 2019 року. Зазначив, що він пред`явив паспорт і поставив підпис на планшеті працівника банку ОСОБА_2 , проте йому було відмовлено у перерахуванні коштів у зв`язку з тим, що він відмовився фотографуватися.

Також 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 на поштову адресу АТ КБ «Приватбанк» направлено скаргу з повідомленням про відмову працівника банку видати депозит та проханням невідкладно перерахувати йому кошти з депозитного на зазначений картковий рахунок.

Листом АТ КБ «Приватбанк» від 03 жовтня 2019 року № 20.1.0.0.0/7-190909/1951, посилаючись на ст. 9, 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п. 21 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків-резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.04.2019 № 56, Умови та правила надання банківських послуг, що розміщуються в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, повідомило ОСОБА_1 , що під час повідомлення клієнта про необхідність фотозйомки співробітник банку діє згідно з нормами чинного законодавства, та з метою забезпечення безпеки обслуговування клієнтів. Фотографування клієнтів, збереження копії паспорта та РНОКПП при проведенні ідентифікації являється однією з обов`язкових умов. Наявність даних у банку дає можливість в подальшому обслуговувати клієнтів через дистанційні канали та у відділеннях банку без пред`явлення документів.

Вважаючи, що АТ КБ «ПриватБанк» протиправно відмовлено у поверненні йому вкладу, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» суму вкладу в розмірі 30 000,00 грн., суму нарахованих процентів в розмірі 1 015,38 грн. та пеню відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 05 вересня 2019 року по 03 листопада 2019 року в розмірі 55 827,68 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення вкладу з процентами та пені.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до умов договору №SAMDNWFD301 від 03 червня 2019 року, позивач дав згоду на обробку банком його персональних даних з метою та на умовах, що зазначено в цьому договорі, підтвердив, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщено на сайті pb.ua і приєднується до них. Згідно з п. 1.1.6.12 Умов при укладанні договору клієнт дає згоду банку на здійснення фотозйомки себе, зберігання банком його фотографій, і поширення цих фотографій у випадках передбачених цим договором. Згідно копії листа АТ КБ «Приватбанк» від 03 жовтня 2019 року №20.1.0.0.0/7-190909/1951, фотографування клієнтів, збереження копій паспорта та РНОКПП при проведенні ідентифікації являється однією з обов`язкових умов. Отже, позивачем ОСОБА_1 не доведено наявність факту порушення відповідачем умов договору вкладу SAMDNWFD301 від 03 червня 2019 року.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції. Судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України визначається, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено главою 71 ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу (ч. 3 ст. 1058 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Частиною 1 ст. 1061 ЦК України визначено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відділення АТ КБ «Приватбанк» по вул. Соборній, 57 у м. Хмельницькому із завою про повернення коштів з депозитного рахунку, шляхом їх перерахування на картковий рахунок НОМЕР_1 , у зв`язку з закінченням строку дії договору SAMDNWFD301 Вклад «Стандарт» строковий на 3 міс. від 03 червня 2019 року. Зазначив, що він пред`явив паспорт і поставив підпис на планшеті працівника банку, проте йому відмовлено у перерахуванні коштів у зв`язку з тим, що він відмовився фотографуватися. У своїй відповіді від 03 жовтня 2019 року № 20.1.0.0.0/7-190909/1951 АТ КБ «Приватбанк» не спростовувало факту звернення ОСОБА_1 до відділення АТ КБ «Приватбанк» із заявою про повернення вкладу, а лише зазначило, що фотографування клієнтів, збереження копії паспорта та РНОКПП при проведенні ідентифікації являється однією з обов`язкових умов, під час повідомлення клієнта про необхідність фотозйомки співробітник банку діє згідно з нормами чинного законодавства, та з метою забезпечення безпеки обслуговування клієнтів.

Разом з тим, ні нормами ЦК України, ні нормами Закону України «Про банки і банківську діяльність» чи інших законодавчих актів не передбачено обов`язкового фотографування вкладника при оформленні заяви про повернення вкладу.

У вказаному листі АТ КБ «Приватбанк» посилалося на положення Умов та правил надання банківських послуг, що розміщуються в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms. Водночас, АТ КБ «Приватбанк» не було надано копії таких Умов та правил, які б містили такі вимоги та були підписані позивачем. ОСОБА_1 зазначив, що будь-яких Умов та Правил він не підписував.

Також, як зазначив ОСОБА_1 , 04 вересня 2019 року він особисто звернувся до відділення АТ КБ «Приватбанк», при зверненні він надав свій паспорт. При цьому, зазначив, що його фотографували при укладенні договору.

Вказані обставини не були спростовані АТ КБ «Приватбанк» ні в суді першої інстанції, ні у відзиві на апеляційну скаргу.

Відтак, слід вважати, що АТ КБ «Приватбанк» мало можливість ідентифікувати особу ОСОБА_1 під час його звернення із заявою про повернення вкладу від 04 вересня 2019 року.

Відповідно до положень ст.ст. 1060, 1075 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Так само договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» не було порушено права ОСОБА_1 та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» суми вкладу за договором SAMDNWFD301 Вклад «Стандарт» строковий на 3 міс. від 03 червня 2019 року в розмірі 30 000,00 грн., та суми нарахованих процентів за договором, яка відповідно до наданих суду документів становить 1 015,38 грн.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення із АТ КБ «ПриватБанк» пені відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 05 вересня 2019 року по 03 листопада 2019 року в розмірі 55 827,68 грн.

Так, відповідно до положень ст.ст. 549, 551, 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

У статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 цієї статті); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Отже, Законом України «Про захист прав споживачів» врегульовані договірні відносини за участі споживача.

Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Якщо вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) викладено правову позицію про те, що пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача, однак якщо між сторонами припинено правовідносини з договорів банківського вкладу, то з часу такого припинення частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини.

Частиною першою статті 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України).

Отже, пеня, передбачена ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовується у разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача.

Згідно із ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» базою нарахування пені слід вважати розмір процентів на суму або дохід в іншій формі, що є платою фінансової установи за використання коштів споживача (статті 1066, 1070 ЦК України). Сама сума коштів, розміщених на рахунках, не може бути врахована у базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц (провадження №14-184цс20).

У той же час після розірвання договорів банківського вкладу між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання.

У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651-654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків (постанови Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 727/898/19, від 14 грудня 2021 року у справі № 757/71432/17-ц).

Як було встановлено та зазначив сам позивач, він 04 вересня 2019 року особисто звернувся до відділення АТ КБ «Приватбанк» із заяво про повернення вкладу, тим самим заявив про відмову від договору.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини не поширюється дія частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи викладене, заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення вкладу з процентами та пені.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню 310,15 грн. судового збору.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, стягнення вкладу з процентами та пені, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу за договором SAMDNWFD301 Вклад «Стандарт» строковий на 3 міс. від 03 червня 2019 року в розмірі 30 000,00 грн., суму нарахованих процентів за договором в розмірі 1 015,38 грн., а всього 31 015,38 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави 310,15 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді