РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2570/22

15 червня 2023 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Михайлова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк 'Приватбанк' до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього на його користь заборгованість по договору кредиту № б/н від 12.10.2021 року в розмірі 121746,68 грн. станом на 09.11.2022 року та судові витрати по справі.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 12.10.2021 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ ПРИВАТБАНК, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 105000 грн. 00 коп.

Представник позивача зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач не виконує зобов`язання, що виникли з договору, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком станом на 09.11.2022 року у розмірі 121746,68 грн. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по договору кредиту та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданому позові просив суд розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав та вказав, що не заперечує стосовно винесення заочного рішення по справі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі, оскільки 17.12.2021 невідомими особами було відкрито кредитну картку на ім`я відповідача з встановленим кредитним лімітом 105000 грн. і в цей же день кошти, які знаходилися на кредитній картці через стороннє втручання невідомих осіб в шахрайський спосіб були перераховані через велику кількість онлайн-платежів на всю суму кредитного ліміту в розмірі 105000 грн. Пояснив, що через зазначені дії звернувся з заявою до поліції та повідомив на гарячу лінію позивача АТ КБ «Приватбанк».

Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що 12.10.2021 року між позивачем і ОСОБА_2 було укладено договір шляхом підписання заяви, яка разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування вказаним кредитом (а.с. 14-25).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 встановлено, що станом на 12.10.2021 року розмір кредитного ліміту становив 25000,00 грн. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 105000,00 грн. (а.с.11).

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.10.2021 укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 встановлено, що загальна заборгованість за наданим кредитом станом на 09.11.2022 становить 121746,68 грн., що складається з 102520,18 грн. заборгованість за тілом кредиту; 19226,50 грн. заборгованість за простроченими відсотками.(а.с.9).

Відповідач та його представник, вказують, що кошти з рахунку відповідача були зняті сторонніми особами шахрайським способом, а тому просять суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Однак, відповідно до ч.1 Постанови НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 року № 705: авторизація це процедура отримання дозволу на проведення операції з використанням електронного платіжного засобу; код авторизації - набір цифр або букв і цифр, який формується і надається емітентом або юридичною особою - учасником платіжної системи, яка діє за його дорученням, за результатами авторизації.

Тобто, кожна транзакція забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, які дають можливість ідентифікувати клієнта та картковий рахунок, та додаткове підтвердження операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю ( коду авторизації), який надсилається банком на мобільний телефон клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі.

У разі збігу пароля з відправленим клієнту банк перевіряє номер мобільного телефону клієнта, а саме: чи зареєстрований він в системі Приват24 і/або Mobile Banking. Якщо номер мобільного телефону зареєстрований і збігається з номером телефону клієнта, вважається, що клієнт прийняв умови публічного договору, розміщеного у відповідному розділі Умов та правил, згідно з яким клієнту надаватимуться затребувані ним послуги. Сторони визнають OTP-пароль, що збігся, електронним підписом клієнта.

Таким чином, для підтвердження операції відповідачем було отримано та введено одноразовий ОТП - пароль, який і завершив транзакцію.

Згідно ст.33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації

Платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу.

Відповідач ОСОБА_2 , як користувач картки, не може нести відповідальність за здійснення платіжних операцій, коли спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, однак, відповідачем не доведено, що він своїми діями не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

На обґрунтування свої заперечень, представником відповідача було надано лише заяву відповідача ОСОБА_2 від 20.12.2021 про вчинення злочину та витяг з ЄРДР від 30.12.2021, що на переконання суду не є підтвердженням обставин на які посилається відповідач та його представник.

Таким чином, судом не приймаються такі докази та твердження сторони відповідача, щодо протиправного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами з банківської картки, відкритої на ім`я ОСОБА_2 , внаслідок чого і утворилася заборгованість, яка є предметом позову, оскільки вказані обставини, в порушення вимог статті 81 ЦПК України, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Щодо позовних вимог позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

У постанові Верховного суду №156/268/21 від 03.08.2022, колегія суддів вважає, що в цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (12 жовтня 2021 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (06 грудня 2022 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Таким чином, представником позивача не доведено, що Умови і Правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, дійсно являються складовою частиною укладеного 12.10.2021 року між сторонами договору у вигляді заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки, матеріали справи не містять відомостей щодо часу їх затвердження, строку дії, в свою чергу позивачем не доведено, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Тарифи, на які посилається позивач, в обґрунтування позовних вимог, також не містять відомостей, що відповідач був ознайомлений саме з ними.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач, підписуючи заяву від 12.10.2021 року, був ознайомлений та надав свою згоду саме на ті конкретні «Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку» та «Тарифи», на які посилається позивач, як докази умов кредитного договору від 12.10.2021 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову позивачеві у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 19226,50 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки зазначені кошти були нараховані відповідно до розрахунків зазначених у Тарифі та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, а позивачем не було доведено, що відповідач був ознайомленний і надав свою згоду саме на ці Тарифи та Умови.

Однак, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача заборгованість за тілом кредиту.

Так, з розрахунку заборгованості та наданої суду виписки про рух коштів вбачається, що ОСОБА_2 знімав кошти з карткового рахунку та користувалася ними (а.с.9-10)

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.10.2021 укладеного між ПриватБанком та клієнком ОСОБА_2 заборгованість за тілом кредита складає 102520,18 грн. (а.с.9).

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 102520,18 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн. (а.с.40). При цьому, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, а тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2089,25 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 1054 ЦК України, ст.ст. 10-18, 81, 141, 263-268, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.10.2021 року в сумі 102520 (сто дві тисячі п`ятсот двадцять) грн. 18 коп., яка складається з наступного: 102520 грн. 18 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати понесені останнім на оплату судового збору в сумі 2089 (дві тисячі вісімдесят дев`ять) грн. 25 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 23.06.2023

СуддяО. С. Цвіркун