Справа № 186/490/23
Номер провадження № 2/0186/271/23
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2023 року м.Першотравенськ.
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Янжули С.А.,
при секретарі - Лиман Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, про встановлення місця проживання малолітніх дітей,
11 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, про встановлення місця проживання малолітніх дітей.
В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2010 року. Від шлюбу мають дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2020 року №367/2938/20 шлюб між ними було розірвано, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки. Відповідач тривалий час не цікавиться життям та здоров`ям дітей, не дбає про них, не сплачує аліменти на їх утримання, діти проживають із нею та знаходяться на її утриманні, про що зазначено і в рішенні суду про стягнення аліментів.
Просить суд визначити місце проживання дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про дати розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації, через оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", про причини неявки суд не сповістив, заяви про розгляд справи в його відсутність, не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.
Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.
Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.
Зокрема,відповідно ч.1, ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Ч.2 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Копіями свідоцтв про народження: НОМЕР_1 від 12 листопада 2010 року та НОМЕР_2 від 04 жовтня 2016 року підтверджується, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ровеньки, Луганської області та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Києва, є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .
Копією рішення Ірпінського міського суду Київської області №367/2938/20 від 15 вересня 2020 року підтверджується, що шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 14 травня 2020 року, до досягнення дітьми повноліття.
Копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 27 липня 2021 року підтверджується, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 27 липня 2021 року. Прізвище дружини змінене на ОСОБА_9 .
Висновком виконавчого комітету Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області №81/20 від 25 травня 2023 року підтверджується, що, враховуючи інтереси малолітніх дітей сторін по справі, вважають за доцільне визначити місце проживання дітей разом з матір`ю - позивачем по справі.
Суд враховує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає дитині можливість висловлювати свої думки і приділяє їм належну увагу. Розглядаючи справи щодо місця проживання дитини, суди враховують рівність прав матері та батька і беруть до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Суд застосовує вимоги ст. 141 Сімейного кодексу України про рівність прав матері та батька, частин 1, 2 ст. 161 цього Кодексу щодо вирішення спору судом, з ким із них буде проживати малолітня дитина, та врахування при цьому ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Визначено, що під забороною розлучення дитини з матір`ю в контексті Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.
З досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц відступила від правових висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 цієї Декларації стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю, зазначивши, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини з огляду на вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.
Велика Палата ВС зауважила, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, і не є частиною національного законодавства України. А законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.
Враховуючи інтереси малолітніх дітей сторін, правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висновок виконавчого комітету, вік дітей, те, що діти до теперішнього часу проживають з матір`ю, яка їх утримує та піклується про їх нормальний розвиток, тобто мають сталі соціальні зв`язки з позивачем ОСОБА_1 , місце виховання дітей, те, що саме позивач цікавиться вихованням дітей, психологічний стан дітей, те, що діти сторін тривалий час тісно не спілкуються з батьком, не підтримують з ним сталих соціальних зв`язків, суд вважає за доцільне встановити місце проживання дітей з позивачем, роз`яснивши відповідачу його рівнозначне з позивачем право та обов`язок брати повноцінну участь у вихованні та утриманні дітей, безперешкодно спілкуватися з ними, дбати про їх здоров`я та життя.
При вирішенні питання про визначення місця проживання, за Сімейним кодексом України, поняття місця проживання має такий зміст. Це - не конкретна адреса і не конкретний населений пункт із вказівкою на будинок, а саме особа, з якою має проживати дитина. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України це може бути один із батьків, баба, дід або інші родичі дитини, а також орган опіки та піклування.
Дана позиція узгоджується також зі змістом статті 33 Конституції України та статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за якими кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання на її території, а «прив`язування» одного з батьків, з яким вирішено залишити проживати дитину, до проживання за конкретною адресою безпосередньо суперечить вищевказаному конституційному принципу вільного вибору місця проживання, тому суд не визначає конкретну адресу місця проживання дитини.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Оскільки позивач не просить відшкодувати їй понесені судові витрати по справі, суд вважає за можливе судові витрати залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 10-15, 74, 77, 82, 88, 107, 208-209, 212-215, 218,280-283 ЦПК України, ст.ст. 180, 192, 223, 273 Сімейного Кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, про встановлення місця проживання малолітніх дітей - задовільнити.
Встановити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ровеньки, Луганської області та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Києва, разом з їх матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою смт.Дзержинський, м.Ровеньки, Луганської області, Україна.
Судові витрати по справі залишити за позивачем - ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: С.А.Янжула.

Повний текст рішення суду виготовлений 27 червня 2023 року.